Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» (далі ТОВ «Цикл фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 64926,19 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 22 листопада 2021 року між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір №22039000548284. Посилається, що 28 березня 2024 року згідно умов договору факторингу №28/03/24 АТ «Банк кредит Дніпро» відступлено право вимоги за кредитним договором №22039000548284 від 22.11.2021 на користь ТОВ «Цикл фінанс», а відповідно ТОВ «Цикл фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Сума боргу відповідача перед ТОВ «Цикл фінанси» становить 64926,19 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 30748 грн.; заборгованість по відсотках 0,69 грн.; заборгованість по комісії 34177,5 грн. Відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів та сплати відсотків. З урахуванням викладеного, ТОВ «Цикл фінанс» просило стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за договором, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 червня 2025 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд Великоберезнянського районного суду Закарпатської області. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 4 серпня 2025 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У строк,\~установлений судом\~в ухвалі\~про відкриття\~провадження у\~справі,\~відповідач відзив\~на позовну\~заяву не\~надав. У судове засідання 6 листопада 2025 року учасники судового розгляду не з`явилися. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення тексту судової повістки в електронний кабінет представника та в електронний кабінет позивача, у судове засідання не з`явився. У позові наявне клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначено, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. \~Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Судом неодноразово надіслані повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача [PERSON] , що встановлена в порядку передбаченому ч.ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України, однак поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», іншої адреси відповідача суду не повідомлено. В силу приписів п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Неявка учасників справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 6 листопада 2025 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області постановлено про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. За наслідком розгляду даної справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання для ухвалення та проголошення судового рішення. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Суд встановив, що 22 листопада 2021 року між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] , підписано кредитний договір №22039000548284, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором (п. 1.1 договору). Пунктом 1.2 договору сторони погодили: суму кредиту 31000 (тридцять одна тисяча); строк кредитування 24 місяці; кінцева дата повернення кредиту 22 листопада 2023 року; цільове призначення на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 22.11.2021 по 21.06.2022 7% від суми кредиту, з 22.06.2022 по 21.12.2022 5,5 % від суми кредиту, з 22.12.2022 по 21.06.2023 4% від суми кредиту, з 22.06.2023 по 22.11.2023 2,25% від суми кредиту. У разі не повернення суми кредиту в терміни, встановлені договором, клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання в розмірі 56.00% процентів річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. Відповідно до пункту 6.1 договору за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом, банк має право стягувати, а клієнт зобов`язується сплатити банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості, але не більше 15% від суми простроченої заборгованості. Клієнт в разі прострочення сплати заборгованості за кредитом/нарахованими процентами на вимогу Банку зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 6.2 договору). Також судом встановлено, що 28 березня 2024 року між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» укладено договір факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року, ТОВ «Цикл фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за договором №22039000548284 від 22.11.2021 у сумі 64926,19 грн., з яких: 30748 грн. сума заборгованості по тілу; 0,69 грн. сума заборгованості за відсотками; 34177,5 сума заборгованості за комісією. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22039000548284 від 22.11.2021 заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27.03.2024 становить: 64926,17 грн., яка складається з: 30748,00 грн. сума заборгованості за залишком простроченого кредиту; 0,67 грн. сума заборгованості за залишком прострочених відсотків; 34177,50 грн. сума заборгованості за залишком прострочених комісій. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права. За приписами ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ч. 1\~ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Судом установлено, що АТ «Банк кредит Дніпро» виконало свої обов`язки за кредитним договором №22039000548284 від 22.11.2021 року та надало відповідачу кредит в сумі 31000,00 грн., однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 64926,19 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 30748 грн.; заборгованість по відсотках 0,69 гривень; заборгованість по комісії 34177,5 гривень. Наявними матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Цикл фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22039000548284 від 22.11.2021, на підставі Договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року. Згідно зі\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2\~ст. 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до\~ст. 518 ЦК України\~боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог\~ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Цикл фінанс», ні на рахунки попереднього кредитора. Доказів зворотного суду не надано. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги від відповідачки за договором відступлення прав вимоги, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні означених попередньо договорів факторингу, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не погашена та розмір такої заборгованості ним не оспорюється. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно вимог\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя та четверта\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У поданому позові, представник позивача просить вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Так представником позивача до позовної заяви було договір про надання правової допомоги №43453613 від 2 січня 2025 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10289/10; посвідчення адвоката Дорошенко М.А.; додаткову угоду №22039000548284 до договору №43453613 про надання правової допомоги від 2 січня 2025 року; ордер на надання правничої допомоги серія АІ №1858453; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл фінанси» щодо стягнення кредитної заборгованості; Акт №22039000548284 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 2 квітня 2025 року. Предметом наданого договору про надання правової допомоги №43453613 від 2 січня 2025 року, зокрема, є надання адвокатом юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. За змістом акту №22039000548284 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 2 квітня 2025 року, сторони підтверджують, що адвокат надав а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн., з яких 2250 правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл фінанс»; 3000 грн. складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 750 грн. формування додатків до позовної заяви (письмові докази). Надання позивачу адвокатських послуг підтверджується: договором про надання правової допомоги №43453613 від 2 січня 2025 року; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10289/10; посвідченням адвоката Дорошенко М.А.; додатковою угодою №22039000548284 до договору № 43453613 про надання правової допомоги від 2 січня 2025 року; ордером на надання правничої допомоги серія АІ №1858453; детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл фінанси» щодо стягнення кредитної заборгованості; Актом №22039000548284 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 2 квітня 2025 року. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved