Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Адвокат Лета Марія Анатоліївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стратег Україна» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06.06.2025 року між ФОП [PERSON] та фізичною особою [PERSON] було досягнуто усної домовленості відносно редизайну сайту [INFO] та його просування, власником якого є [PERSON] . Відповідачем було повідомлено, що ним у подальшому буде направлено проект договору про надання відповідних послуг, проте такий проект ним так і не був направлений. У цей же день відповідачем від позивача була отримана 100% передоплата обумовлених сторонами робіт у розмірі 8 900 дол. США, що підтверджується відповідним записом зробленим особисто відповідачем під його розписом про отримання таких коштів. 03.07.2025 року відбулася зустріч між сторонами та технічними виконавцями для обговорення результатів робіт за попередній місяць робіт, на якій у відповідача були відсутні будь-які звіти та матеріали, складені вході надання послуг, а відносно результатів SEOт та рекламних кампаній було досягнуто найгірший результат у зв`язку із чим, позивач вимагав надати йому належним чином оформлені звіти для перевірки даних. У цей день такі матеріали відповідачем не були підготовлені та надані позивачу. 07.07.2025 року відповідачем у відповідній Telegra - групі було направлено повідомлення звернене до [PERSON] , керівника ТОВ «Стратег Україна» з переліком певних документів , зокрема, Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8 від 7 липня 2025 року про виконання ФОП [PERSON] робіт на загальну суму 8900 дол. США, а також наступні документи: 1.ТЗ на ілюстрації Стратег; 2.Позиціонування Стратег; 3.Маркетингова воронка Стратег; 4.Концепт продуктової сторінки Стратег;5. Концепт головної Стратег; 6.Бачення структури контенту; 7.Аналіточок зростання; 8.Аналіз конкурентів. Разом із вказаними документами відповідачем був направлений також лист від 07.07.2025 року на ім`я директора ТОВ «Стратег Україна» [PERSON] , що ФОП [PERSON] документально підтверджує факт надання digital-послуг, засвідчує їх належну кількість, звітує про обсяги виконаних робіт, а також про їх належну якість, чим саме виключає порушення умов усного договору та чинного законодавства України, а також вважаємо, відсутні підстави для повернення ФОП [PERSON] коштів за вже надані послуги ТОВ «Стратег Україна», а висунуті претензії є необгрунтованими та безпідставними.». Однак сайт належить [PERSON] , який у свою чергу є засновником ТОВ « Стратег Україна» і на власний розсуд розміщує інформацію на сайті, зокрема про товари, виробником яких є ТОВ «Стратег Україна», проте, вказане ніяким чином не змінює дійсного замовника робіт за вказаним сайтом. Листом № 08/07 від 08.07.2025 року ТОВ «Стратег Україна» було повідомлено, «що вказаний договір ТОВ «Стратег Україна» із ФОП [PERSON] не укладався, а вказані послуги не замовлялися, оплата за такі послуги підприємством не здійснювалася, тому складені та направлені для підписання документи не відповідають дійсності, тому не можуть бути погоджені збоку ТОВ «Стратег Україна». Виконавцем було випадково переплутано замовника вказаних послуг оскільки відомо, що такі послуги замовлялися власником бренду STRATEG [PERSON] оплачувалися ним же у приватному порядку. Таким чином, з метою належного оформлення запропонованих документів просимо відкоригувати їх та разом з листом направити Замовнику послуг, а саме [PERSON] (електрона адреса- [INFO] )». На вказаний лист від Відповідача надійшла відповідь згідно якої він вважає дійсним замовником послуг ТОВ «Стратег Україна», проте жодних доказів на підтвердження цього, окрім інформації розміщеної на самому сайті, не додає. Листом № 15/07 від 15.07.2025 від імені ТОВ «Стратег Україна» знову повідомлено про те, що вказані роботи не можуть бути прийняті через те, що вказане підприємство не є замовником вказаних послуг. На вказаний лист знову від відповідача надійшла відповідь про те, що такі роботи мають бути прийняті саме ТОВ «Стратег Україна». В обґрунтування вказаного твердження Відповідач зазначає, що оскільки інформації на сайті стосувалася юридичної особи, то і замовником є юридична особа, а от якби про «розкрутку фізичної особи як публічної особи інфлюенсера» і нібито «Виконавець виконав роботи не для фізичної особи, а для функціонування та розвитку комерційної структури», тому нібито замовником даних робіт не може бути фізична особа. Вказане твердження є лише припущенням збоку відповідача, який намагається уникнути відповідальності за недороблену роботу або роботу, яка виконана неналежним чином, здійснюючи підміну замовника послуг. У зв`язку із чим просить стягнути з Фізична особа-підприємець [PERSON] на користь [PERSON] суму попередньої оплати в розмірі 3 705, 00 дол. США, суму витрат за судовий збір в розмірі 1530 грн та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами. ФОП [PERSON] визнає факт, що ним надавались послуги з редизайну та просуванню сайту https://strateg.ua та такі послуги були здійснені ним якісно та у повному обсязі. Також зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що він як фізична особа передавав відповідачу 8 900 доларів США у якості оплати за послуги з редизайну та просування вебсайту https://strateg.ua. «Витяг із зошиту», на який посилається позивач, що фактично є ксерокопією окремого запису, не може вважатися таким доказом, оскільки у ньому відсутні будь-які відомості про платника. Відповідач визнає, що дійсно між ним, позивачем та працівниками ТОВ «Стратег Україна» відбувалося листування і обмін документами у Telegram-групі. Проте надана позивачем роздруківка переписки та відеозапис листування не можуть вважатися належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки сама технічна специфіка месенджера Telegram передбачає можливість безкоштовного використання таких функцій, які ставлять під сумнів достовірність будь-яких роздруківок чи записів екрану. Таким чином, у разі використання зазначених функцій, жоден з учасників чату не отримує жодного повідомлення чи технічної відмітки про те, що певний текст було змінено або видалено. Це означає, що зміст переписки може бути змінений у будь який час та не гарантує автентичності наданих позивачем матеріалів. У зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник позивача на адресу суду надіслала відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що надані до відзиву документи не надавалися відповідачем позивачу та були отримані тільки із відзивом на позовну заяву. На момент припинення співпраці, коли такі документи та дані вимагалися позивачем, вони не були надані відповідачем. Згідно наданих матеріалів відповідач мав надавати звіти щодо кожного розділу погоджених послуг. Зазначила, що відповідач є виконавцем за договором, який ухилися від укладання письмового договору на пропозицію позивача, а також не запропонував позивачу свій проект договору для укладання з метою оформлення правовідносин між сторонами належним чином. Зважаючи на те, що саме виконавець створив такі умови за яких обмін документами відбувався саме у такий спосіб (нехтуючи підписанням договору, який би врегулював порядок обміну документами), і зважаючи на те, що відповідач не заперечує та підтверджує факт надання послуг, строки та їх вартість, які були описані у документах, що надсилалися Відповідачем Позивачу, то вказане листування є належним доказам на підтвердження вказаних обставин. 3. Сумніви щодо цілісності листування є лише припущенням Відповідача, яке не знаходить свого підтвердження. Відповідачем не надані до суду докази того, що такі звіти направлялися ним Позивачу у інший спосіб. Учасники листування збоку Відповідача є ідентифікованими і вказане підтверджується іншими доказами. Щодо витягу з зошиту, то слід зазначити, що іншими матеріалами справи відтверджується факт отримання Відповдіачем вказаних коштів, а саме листами самого Відповідача в яких він зазначив, що « ФОП [PERSON] документально підтверджує факт надання digital-послуг, засвідчує їх належну кількість, звітує про обсяги виконаних робіт, а також про їх належну якість, чим саме виключає порушення умов усного договору та чинного законодавства України, а також вважаємо, відсутні підстави для повернення ФОП [PERSON] коштів за вже надані послуги ТОВ «Стратег Україна», а висунуті претензії є необгрунтованими та безпідставним" разом з цими листами ним був наданий Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8 від 7 липня 2025 року про виконання ФОП [PERSON] робіт на загальну суму 8 900 дол. США, тому сумніви у даному випадку щодо отримання ним таких коштів є недоречними. Просить задовольнити позовну заяву [PERSON] до ФОП [PERSON] , третя особа ТОВ "Стратег Україна" про стягнення заборгованості у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань не надавав. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про відкладення слухання справи, причини поважності суду не надав, надав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник третьої особи ТОВ «Стратег Україна» в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань не надавав. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань не надавала. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 статті 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого права або інтересу, якщо вони порушені, не визнані чи оспорюються. Статтею 11 ЦК України передбачено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Так, за змістом даної норми, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно із положеннями статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 09.07.2025 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] з листом про намір укладення договору про створення сайту й здійснено перерахування коштів у розмірі 8900доларі США. За встановлених судом обставин, які визнані сторонами цивільного процесу, між ФОП [PERSON] та фізичною особою [PERSON] письмовий договір не укладався. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Реальним (від латинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження N 61-30435сво18). Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19). Судом встановлено, що письмовий договір між сторонами про надання послуг не укладався, що фактично не заперечується сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив свого права вимагати від відповідача виконання зобов`язання, оскільки позивачем не надано письмового договору, який би беззаперечно засвідчував правову природу укладеного договору щодо редизайну сайту https://strateg.ua та його просування та підтвердження факту укладання договору, зобов`язання сторін щодо порядку виконання умов та строків їх дотримання, самі по собі усні домовленості між сторонами та узгодження суми за виконання робіт у розмірі 8 900 дол. США., суперечить вимогам закону. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, з урахуванням обраного позивачем способу захисту та підстав позову, а правовідносини, які виникненні між сторонами з інших підстав. Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. За правилами статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ст.17 Закону України "Провиконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Так як у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed