Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.01.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 803903294 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, перерахувавши 15.01.2024 року відповідачу 10000,00 грн на банківську картку № [NUMBER], вказану останнім у заявці при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 277 від 26.03.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором. 19.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 19.12.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 04.06.2025 за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 46170,00 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025. Позивач зазначає, що розрахунки заборгованості, підготовлені первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором за відповідні періоди перебування прав вимог у первісного кредитора та ТОВ «Таліон Плюс». ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 803903294 від 15.01.2024 року в розмірі 46170,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25.09.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка [NUMBER]; чи зараховувалися кошти на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з 15.01.2024 року по 20.01.2024 року у сумі 10000,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] ; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] ; у разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] на картковий рахунок - маска карти [NUMBER], за період з 15.01.2024 по 20.01.2024 у сумі 10000,00 грн, надати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти позичальника); повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] ; у випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою маска Картки [NUMBER], зазначити номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER]; у випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить позичальнику, надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти [NUMBER]. 03.11.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду на виконання вищевказаної ухвали суду надано інформацію, відповідно до якої банком повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 15.01.2024 року - 20.01.2024 року - [NUMBER] був/є фінансовим та знаходиться/знаходився в анкетних даних [PERSON] По рахунку [NUMBER] було зарахування коштів на суму 10000,00 грн від 15.01.2024 року. Додатково надано виписку по рахунку за період з 15.01.2024 року по 20.01.2024 року. 11.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення по справі, в котрих представник зазначила, що відповідач не погоджується з сумою позовних вимог у зв`язку з наступним. Відповідач дійсно ініціювала укладення кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою отримання кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн строком на 8 днів. Дане підтверджується відомостями у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 15.01.2024 року. Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що надана позивачем до позову як доказ на підтвердження укладання кредитного договору (сформована кредитором 24.12.2024 року): сума кредиту: 10 000 грн; строк кредитування: 8 (вісім); процентна ставка: 2,50 % в день; заявка на кредит подана: 15.01.2024 року, о 15:52; договір відправлений позичальнику: «15» січня 2024; вчинення дій, з метою продовження Дисконтного періоду: Дата оплати на момент вчинення дій спрямованих на продовження строку користування Кредитом: 23.01.2024 року; кількість днів на які продовжено строк кредитування: 30 (тридцять) процентна ставка, яка застосовується на період продовження строку кредитування: 2,14% в день; кінцева дата оплати: 22.02.2024. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, первинний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховує відсотки за період з 15.01.2024 по 26.03.2024 року за відсотковою ставкою 2,14%, яка була збільшена до 2,5%. ТОВ «Таліон Плюс» продовжив нарахування відсотків за кредитом у період з 27.03.2024 року по 20.06.2024 року за відсотковою ставкою 2,5%. Враховуючи кінцеву дату оплати, що була погоджена відповідачем та первинним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а саме 22.02.2024 року, відсотки за кредитом можуть бути нараховані лише у період з 15.01.2024 року по 22.02.2024 року: 38 днів*10 000*2,14% = 8132,00 грн, з яких 1712,00 грн було сплачено відповідачем. Крім того, відповідно ст. ст. 11. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Тому, враховуючи зазначене, умови кредитного договору про реальну процентну ставку в розмірі 135 198,28% річних, тобто у розмірі 2,14% за кожен день кредитування, що призвело до нарахування процентів у розмірі 36170,00 грн і перевищує тіло кредиту більш ніж в 3 рази, є несправедливим в сенсі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність. На підставі наведеного, відповідач вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення відсотків безпідставними та необґрунтованими, тобто такими, що не можуть бути задоволені. Просила стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн та за відсотками за користування кредитом у розмірі 6420,00 грн, у задоволенні інших позовних вимог відмовити. 13.11.2025 року від представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких позивач не згоден з доводами відповідача. Зазначає, що алгоритм нарахування заборгованості узгоджений кредитним договором. Надані на підтвердження позовних вимог розрахунки заборгованості є належними доказами у справі. Підписавши кредитний договір, позичальник надала свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. В період з 15.01.2024 року по 23.01.2024 року нарахування процентів здійснювалися за дисконтною процентною ставкою, тобто: 10000,00 грн*2,14/100=214,00 грн в день (п.8.5.1. договору). 23.01.2024 року відповідач здійснила частковий платіж у розмірі фактично нарахованих відсотків за період зазначений в п.3.1. кредитного договору та продовжила дисконтний період. Отже , в період з 23.01.2024 року по 22.02.2024 року проценти нараховувались за індивідуальною процентною ставкою, тобто: 10000,00 грн*2,14/100=214,00 грн в день (п.8.5.2. договору). В подальшому, оскільки відповідач борг не погасила, в період з 23.02.2024 року по 26.03.2024 року нарахування за користування кредитним коштами розпочалось за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, тобто: 10000,00 грн*2,98/100=250,00 грн в день (п.8.4. договору). Згідно з п.12.4 договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70% річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином, нарахування, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу. Таким чином, за умовами кредитного договору №803903294 від 15.01.2024 року та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст.1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користування кредитними коштами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, за весь час прострочення. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М.С. в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за відсутності позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Чуб В.С. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява з проханням розглянути справу без участі відповідача та її представника. Обставини, викладені у письмових поясненнях по справі підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2024 рку на сайті: moneyveo.ua [PERSON] заповнила Заявку на отримання грошових коштів в кредит, яка містить детальну інформацію щодо особи позичальника, зокрема, дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер та дату видачі паспорта, номер мобільного телефону адресу реєстрації та проживання, електронну адресу та номер карти (а.с.49). 15.01.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua було укладено Договір кредитної лінії №803903294 (надалі Договір) (а с.69-88). Згідно з п. 2.1 Договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит в сумі 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно із п. 7.2. Договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Пунктом 7.3. Договору передбачено, що кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 14.02.2029 року. У пункту 8 Договору сторони погодили, вартість послуг кредитодавця та ціну договору. Пунктом 11.1. Договору передбачено договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Згідно з п. 14.1. Договору невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua . З довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 15.01.2024 року встановлено, що одноразовий ідентифікатор ZCMT-2366 відправлено позичальнику 15.01.2024 о 15:53:36 год на зазначений ним номер мобільного телефону, ідентифікатор введено позичальником 15.01.2024 о 15:54:32 год, перерахування грошових коштів відбулося 15.01.2024 о 15:54:50 год (а.с.34-35). У Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору, який підписаний одноразовим ідентифікатором 2366 вказані основні умови кредитування, а саме: тип кредиту: кредитна лінія, сума (ліміт кредиту): 10000 гривень, строк кредитування: до 1857 днів (Дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження строку), мета кредиту на споживчі цілі (а.с.65-67). На виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 15.01.2024 року перерахувало грошові кошти в сумі 10000 гривень на банківську карту № [NUMBER] належній [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням від 15.01.2024 року та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 21.09.2025 про електронний переказ коштів на банківську картку відповідача, а також випискою АТ КБ «Приватбанк» від 16.10.2025 року про рух коштів по вищевказаній банківській карті за період з 15.01.2024 року по 20.01.2024 року, з якої вбачається, що 15.01.2024 на платіжну картку [PERSON] було зараховано платіж у сумі 10 000 грн. Із розрахунку заборгованості за Договором, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що за боржником [PERSON] за період з 15.01.2024 року по 26.03.2024 року обліковується заборгованість в сумі 24670 гривень, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14670 грн - сума заборгованості за процентами (а. с. 100-101). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (надалі - Договір факторингу № 28/1118-01), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язувалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату (а.с.144-150). Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору факторингу № 28/1118-01 визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу № 28/1118-01 реєстр прав вимоги це перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору. Згідно із п. п. 4.1. п. 4 Договору факторингу № 28/1118-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 закінчувався 28.11.2019 року (п.8.2. Договору факторингу № 28/1118-01). 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.155). Також строк був продовжений додатковими угодами № 26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 (а.с.156-162, 166, 167, 168). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №277 від 26.03.2024 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 24670,00 грн (а.с.141-143). Крім того, 19.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 19/1224-01 (надалі - Договір факторингу № 19/1224-01), строк дії якого закінчувався 31.12.2024 року (а.с.130-136). Предметом даного Договору факторингу № 19/1224-01 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п.2.1. Договору факторингу № 19/1224-01 ). Згідно із п. п. 4.1. п. 4 Договору факторингу № 19/1224-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу № 19/1224-01 фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 19.12.2024 до Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 46170,00 грн (а.с.127-129). Також, 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю (надалі Договір факторингу № 04/06/25-Ю), відповідно до умов якого позивачу ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Договором (а.с. 114-120). Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 04/06/25-Ю фактор зобов`язувався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу № 04/06/25-Ю перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з Актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю клієнт (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») передав, а фактор (ТОВ «Юніт Капітал») прийняв реєстр боржників (а.с.110). Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 46170,00 грн (а.с.111-113). Оскільки боржник [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Судом встановлено, що 15.01.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua було укладено Договір кредитної лінії №803903294 у формі електронного документа, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «ZCMT», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, тобто відповідачем подано через особистий електронний кабінет на веб-сайті заяву на отримання кредиту за умовами, які визначені кредитором та підтвердив погодження з такими умовами, після чого кредитор надіслав відповідачу на електронну пошту, особистий номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронному вигляду як алфавітно-цифрова послідовність), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів. Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір з ним не був би укладений. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку № [NUMBER] у розмірі 10000 гривень, яка зазначена відповідачем у заявці на отримання грошових коштів від 15.01.2024 року, що підтверджується платіжним дорученням та випискою АТ КБ «Приватбанк» від 16.10.2025 року про рух коштів по вищевказаній банківській карті за період з 15.01.2024 року по 20.04.2024 року. Отже, відповідач [PERSON] добровільно виразила свою волю на укладання Договору відповідно до законодавчо встановленого механізму, шляхом використання електронного цифрового підпису, отримавши у подальшому кредитні кошти на свій рахунок. Із матеріалів справи, а саме із розрахунку заборгованості, вбачається, що [PERSON] приступила до виконання умов Договору, здійснивши 23.01.2024 року платіж на погашення заборгованості у розмірі 1712,00 грн, що підтверджує факт укладення ним договору, розуміння його умов та отримання кредитних коштів. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020. Отже, суд вважає, що між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти під проценти, на умовах вказаних в даних Договорі. Також відповідач приступила до виконання даного Договору, оскільки вносила кошти на погашення кредитної заборгованості. Проте свої зобов`язання, всупереч умовам договору, належним чином не виконувала. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, із розрахунку заборгованості за Договором, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що за боржником [PERSON] станом на 26.03.2024 року обліковувалась заборгованість в сумі 24670,00 грн, що складається з тіла кредиту 10000,00 грн, несплачених процентів в сумі 14670,00 грн. Разом із тим, із розрахунку заборгованості, складеного позивачем вбачається, що загальна сума заборгованості станом на 25.06.2025 становить: 46170,00 грн, що складається з тіла кредиту 10000,00 грн, несплачених процентів в сумі 36170,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено. Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості. Також, суд враховує те, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, [PERSON] усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Також вона підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, визначену Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», повідомлений про свої права відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», інформація, надана позикодавцем, відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по Договору в розмірі 10000,00 грн слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як убачається із п. п. 3.1.-3.2 позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 8 (вісім) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 23.01.2024 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 781,10 відсотків річних, що становить 2,14 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі дисконтна процентна ставка); у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 23.01.2024 року проценти нараховуються за ставкою 781,86 відсотків річних, що становить 2,14 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі індивідуальна процента ставка). 8.4. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. У разі здійснення починальником двох та більше пролонгацій, кредитодавець має право зменшити розмір індивідуальної процентної ставки у наступних періодах пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір позичальник інформується в особистому кабінеті. Після закінчення дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Проценти в розмірі визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. Враховуючи, що на момент укладення договору не можливо визначити модель поведінки позичальника щодо отримання додаткових траншів за договором в рамках кредитного ліміту та щодо повернення кредитних коштів по кредитній лінії, загальні витрати за кредитом / орієнтовна загальна вартість кредиту / реальна річна процентна ставка, розраховані для умовного характеру використання коштів в рамках кредитного ліміту, а також всі припущення, використані для обчислення цих значень наведено в паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємним додатком до цього договору. Сторони погодили, що у зв`язку з наданням кредиту у формі кредитної лінії та на підставі п. 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» графік платежів по Договору не надається. ( п.п. 8.1- 8.6 Договору). Згідно із п. 7.2. Договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Пунктом 7.3. Договору передбачено, що кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 14.02.2029 року. Відтак, сторони погодили, що кредит надається строком з 15.01.2024 року до 14.02.2029 року, тобто, кредитор згідно умов договору мав право нараховувати проценти за договором, починаючи з дня укладення договору. Із розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що такі нараховані за період з 15.01.2024 року до 26.03.2024 року у розмірі 14670 грн. Суд вважає, що проведений розрахунок первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідає умовам Договору та здійснений у межах строку кредитування, тобто протягом строку, визначеного п. 7.3 цього Договору. З врахуванням наведеного, виконаний первинним позивачем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунок заборгованості по процентах за період з 15.01.2024 року до 26.03.2024 у розмірі 14670 грн суд вважає обґрунтованим. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018р. у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018р. у справі № 910/11965/16. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021р. у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021р. у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021р. у справі № 5026/886/2012, тощо). У справі, що розглядається судом встановлено, що право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача [PERSON] , від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс», від ТОВ «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», на підставі договорів факторингу, які були укладені 28.11.2018 року, 19.12.2024, 04.06.2025 року та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу від 28.11.2018 року. Вищевказані договори факторингу є дійсними та чинними, відомостей про те, що вони оскаржувались в судовому порядку відсутні. Відтак, до позивача, як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до відповідача по заборгованості, яка виникла за Договором. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого заборгованість за період з 26.03.2024 року по 19.12.2024 становить 46170,00 грн, з яких 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 36170,00 грн заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. Як встановлено судом, після переходу права вимоги 26.03.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» продовжило нарахування процентів за користування кредитом у межах строку дії кредитного договору. Такий розрахунок здійснено відповідно до пункту 7.3 Договору, яким визначено кінцеву дату повернення кредиту 14.02.2029 року. Відповідно до пункту 2.2 Договору факторингу № 28/1118-01 разом із правом вимоги до фактора перейшли всі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором, у тому числі право нараховувати проценти за користування кредитними коштами. Отже, суд вважає, ТОВ «Таліон Плюс» на підставі пункту 2.2 Договору факторингу № 28/1118-01 правомірно здійснювало нарахування процентів за користування кредитом після переходу права вимоги та в межах строку дії кредитного договору передбаченого п. 7.3 Договору. Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки встановив, що вони проведені з урахуванням строку кредитування, виходячи із розміру відсотків, визначених в Договорі та дійшов висновку, що заборгованість відповідача за Договором кредитної лінії №803903294 від 15.01.2024 року становить 46170,00 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 36170,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку про помилковість тверджень представника відповідача про те, що сторони кредитного договору обумовили строк кредиту на 38 днів (8 днів дисконтний період, 30 днів продовження строку кредитування) і тільки за ці дні повинні нараховуватися відсотки, адже такі спростовуються договором (п. 7.3) , де чітко зазначено що кінцевою датою повернення кредиту є 14.02.2029 рік , відтак термін кредиту становить 1857 дні, що доводиться, також, паспортом кредиту. 8 денний період є терміном за який нараховується дисконтна (знижена) процентна ставка і становить 781,10 % річних. У зв`язку із наведеним суд приходить до висновку, що твердження представника є безпідставними і не обґрунтованими. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Договором, а відповідач, отримавши кредитні кошти, не повернула їх у встановлений договором строк, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал», а тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Договором кредитної лінії №803903294 від 15.01.2024 року у розмірі 46170 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 36170,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Представник позивача просить стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 2422,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано: Договір про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро АБ «Тараненко та партнери» №05/06/25-01 від 05.06.2025 року (а.с.93-95), додаткову угоду № 25770849634 від 05.06.2025 року до договору про надання правової допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року (а.с.92), акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року (а.с.91), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. №4956 від 24.04.2012 року (а.с.90), копію довіреності на представництво інтересів ТОВ «Юніт Капітал» від 05.06.2025 року (а.с.89). Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з врахуванням того, що позов задоволено, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000 гривень. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір згідно з платіжною інструкцією №23753 від 06.08.2025 в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача у користь позивача в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved