Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором розміром 21\~750,50 грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 07.06.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3975139 в електронній формі. На виконання умов договору, на підставі платіжного доручення, [PERSON] були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000,00 грн. 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 07Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає), а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуває права вимоги в т.ч. до відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 13.09.2021 до договору факторингу № 76Т, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 21\~750,00 грн. Всупереч умовам договору відповідач не виконав власних зобов`язань, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснював платежів для погашення кредитної заборгованості, що спонукало позивача, як нового кредитора, звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 01.10.2025 справу передано на розгляд Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя (а.с. 93). Ухвалою судді від 21.10.2025 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання, встановлено строки на подання заяв по суті справи (а.с. 101). В позовній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 10 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи розташоване на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. Відповідач в судове засідання не з`явився, не маючи зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, про час та місце судового засідання повідомлявся судом згідно з ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик, яке здійснене 22.10.2025 (а.с. 110), особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Також ухвалу про відкриття провадження, судову повістку та позовну заяву було надіслано судом на електронну пошту відповідача, зазначену в позовній заяві (а.с. 105, 106, 107). Крім цього, копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви було надіслано на останню відому адресу позивача, зазначену в позовній заяві, однак поштове відправлення повернулося не врученим (а.с. 111 117). Причини неявки\~в судове\~засідання відповідач\~не повідомив,\~відзив на\~позов не\~подав,\~жодним чином\~з судом\~не зв`язувався,\~рухом справи\~не цікавився. В силу ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що відповідач, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки, не подав відзив на позовну заяву, судом за згодою представника позивача, висловленою у позовній заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 07.06.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір № 3975139 в електронній формі, відповідно до якого [PERSON] видано кредит розміром 5 000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (а.с. 14 15, 22 29). До вказаного договору було затверджено Графік платежів (а.с. 30), а також відповідач ознайомився із Паспортом кредиту (а.с. 31 32). Вказаний договір підписано відповідачем із застосуванням одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону. Факт перерахування грошових коштів на картку відповідача, яка зазначена відповідачем відповідно до договору, підтверджується платіжним дорученням від 07.06.2021 № 48184235 на суму 5\~000,00 грн (а.с. 52). 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 07Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає права вимоги за кредитними договорами, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 33 38). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 76Т від 13.09.2021, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 3975139 від 07.06.2021 до відповідача [PERSON] в розмірі 21\~750,00 грн (а.с. 18). 25.07.2025 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на адресу відповідача було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості (а.с. 58 59). З моменту отримання права вимоги за кредитним договором до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № 3975139 від 07.06.2021, у [PERSON] перед позивачем, як новим кредитором, наявна заборгованість загальним розміром 21\~750,00 грн, яка складається з: 5\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 16\~250,00 грн заборгованість по відсоткам; 500,00 грн комісія (а.с. 20). Як зазначено у позові, після укладення договору про відступлення права вимоги, відповідачем не було здійснено жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. За таких обставин, не погашена боржником заборгованість за кредитним договором № 3975139 від 07.06.2021 становить 21\~750,00 грн. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Беручи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу, як новому кредитору, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу розміром 5 000,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Так, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача надав суду копію акту від 29.07.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом на суму 5\~000,00 грн (а.с. 13 ); копію детального опису виконаних робіт від 29.07.2025 на суму 5\~000,00 грн (а.с. 21); копію договору № 42649746 від 05.05.2025 про надання адвокатом Міньковською А. В. правової допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 46 52); копію додаткової угоди від 29.07.2025 (а.с. 53); копію свідоцтва серії КС № 11306/10 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 76, 77). Крім того, від відповідача не надходило жодних заперечень щодо розміру та обґрунтованості вказаних витрат. Таким чином, з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката розміром 5 000,00 грн. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 2 422,40 грн за подання позовної заяви (а.с. 57). На підставі викладеного,

Outcome: approved