Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Мартинюка Ю.М звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначив, що [INFO] помер його дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Олексіївка (раніше територія Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0248578. Крім того, до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка, що розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Олексіївка, площею 1,7 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №007711, яка було успадкована [PERSON] , але не оформлена належним чином після смерті його матері (баби позивача) [PERSON] , померлої [INFO] ; земельна ділянка, що розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Олексіївка, площею 1,7 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №007712, яка було успадкована [PERSON] , але не оформлена належним чином після смерті її сина (дядька позивача) [PERSON] , померлого [INFO] та право на земельну частку (пай) на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Олексіївка (раніше територія Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0248575, яке було успадковане [PERSON] , але не оформлене належним чином після смерті її чоловіка (діда позивача) [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняв спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність доказів родинних відносин з померлими. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла до суду заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 19.08.2020 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після його смерті спадщину за фактом спільного проживання (довідка Кодимської міської ради Подільського району Одеської області №194 від 28.05.2025 року) прийняла його дружина [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] , однак не оформили належним чином своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.10.2009 року Олексіївською сільською радою Кодимського району Одеської області. Після його смерті спадщину за фактом спільного проживання (довідка Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області №344 від 19.08.2020 року) прийняла його мати [PERSON] , однак не оформили належним чином своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 19.08.2020 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після її смерті спадщину за фактом спільного проживання (довідка Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області №348 від 19.08.2020 року) прийняв її син [PERSON] , однак не оформив належним чином своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.10.2024 року Відділом з питань державної реєстрації актів цивільного стану Кодимської міської ради Подільського району Одеської області. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшли права та майно, які належали йому особисто та які були ним успадковані та не оформлені належним чином після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема право на земельну частку (пай) на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Олексіївка (раніше територія Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0248578; земельна ділянка, що розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Олексіївка, площею 1,7 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №007711; земельна ділянка, що розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Олексіївка, площею 1,7 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №007712 та право на земельну частку (пай) на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Олексіївка (раніше територія Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0248575. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №461/02-14 від 25.07.2025 року встановлено, що [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №134/2025, що свідчить про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно (лист №376/02-14 від 17.06.2025 року). При цьому, в змісті позовної заяви позивачем зазначено, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно було втрачено. Крім того, причиною відмови нотаріуса також є відсутність документів про підтвердження родинних відносин, в зв`язку з чим позивач [PERSON] просить встановити факт, що він рідним племінником [PERSON] , а також факт що батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з роз`ясненнями, які є в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суд може розглядати справи про встановлення юридичних фактів, які породжують юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Тобто захисту підлягає саме порушене право. Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи правовідносини, у зв`язку з якими заявлено вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд дійшов висновку про необґрунтованість цих вимог, так як належним способом захисту прав позивача не може слугувати заявлення вимог про встановлення фактів родинних відносин, оскільки такі відносини встановлені документами, що наявні в матеріалах справи, зокрема копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 13.06.2025 року Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.1981 року Олексіївською сільською радою Кодимського району Одеської області, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2004 року виконавчим комітетом Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, копією актового запису про народження №15 від 28.08.1970 року, складеного виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області, копією актового запису про народження №18 від 03.10.1973 року, складеного виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задоволенню не підлягає. Щодо вимоги про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає наступне. В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Outcome: partial