Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

07.08.2025 року позивач ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в особі представника Ушакевич М.П. через підсистему «Електронний суд» звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28.10.2024 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем\~ [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8429150 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 16000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, номер якої наданий позичальником, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, проценти, штрафи та пені та інші платежі за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені Договором. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 34481,59 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та судові витрати в розмірі 105,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, в заявлених вимогах позовні вимоги підтримали, справу просили розглянути у відсутність їх представника, проти винесення заочного рішення не заперечували. В судове засідання відповідач не з`явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що 28.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 8429150, за умовами якого товариством відповідачу надано кредит в сумі 16000,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,00 % за кожен день користування кредитом та зниженою процентною ставкою в розмірі 0,63 % в день, а відповідач, в свою чергу, зобов`язалася у встановлений строк повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.п. 1.1-1.4,1.5.1-1.5.2, 4.4 кредитного договору). Даний договір укладений між сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства шляхом направлення тексту договору, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, споживачу в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Сreditplus», та його підписання споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3518, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, у відповідності до п.п. 1.1, 9.2, 9.6 кредитного договору, та зазначений в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін», дата та час підписання 28.10.2024, 16:38:22. Згідно з п.п. 2.1, 2.4 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , та вважається наданим у день перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 кредитного договору. Підписавши вказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3518, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на вебсайті/в мобільному застосунку Сreditplus, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.8 кредитного договору). Приймаючи умови договору, відповідач також засвідчила, що перед укладенням цього договору їй в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», та інформація, вказана в ч.ч. 1,2\~ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»\~(п. 9.8 кредитного договору). Відповідно до листа ТОВ «Пейтек Україна» від 14.05.2025 за вих. № 20250514-69 вказане Товариство є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг, в тому числі з переказу коштів без відкриття рахунку. 28.10.2024 сума в розмірі 16000 грн. від ТОВ «Авентус Україна» була успішно перерахована для зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Згідно\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7,12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за нею рахується заборгованість у розмірі 34481,59 грн, що складається з: заборгованість по тілу кредиту 15798,40 грн, заборгованість за процентами 18683,19 грн. 04 червня 2025 року за вих. № 8429150/2025, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідачу було направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № 8429150, в якій позивач вимагав погасити заборгованість у розмірі 34481,59 грн. Однак дана вимога була відповідачем проігнорована, заборгованість не сплачена. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК\~\~України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов Договору кредиту знайшов своє підтвердження при розгляді справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення витрат з відправлення досудової вимоги у розмірі 105,00 грн, суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~ Згідно з положеннями, закріпленими у ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, 07.05.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання правничої допомоги №0705-25. 17.06.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги № 0705-25 від 07.05.2025 року, відповідно до умов якої сторони дійшли взаємної згоди доповнити п. 3.1 договору підпунктом 3.1.2 в якому закріпили, що додатково до винагороди, визначеної підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору, клієнт щомісячно зі сплатою винагороди відшкодовує об`єднанню витрати з відправлення досудових вимог/повідомлень/претензій боржникам у розмірі 105,00 грн за одну вимогу/повідомлення/претензію. Відшкодування здійснюється за результатами відправлених вимог на підставі підтверджуючих документів, наданих об`єднанням. Проте, із тексту наданого позивачем договору про надання правничої допомоги № 0705-25 від 07.05.2025 року вбачається, що підпункт 3.1.1 пункту 3.1 договору взагалі відсутній. Разом із тим, суд зазначає, що стороною позивача не було надано до суду жодних документів на підтвердження факту понесених ним витрат із відшкодування Об`єднанню витрат з відправлення досудових вимог/повідомлень/претензій боржникам у розмірі 105 грн (рахунків, квитанцій, чеків), окрім списку згрупований відправлень «Правовий курс». Крім того, витрати на досудові вимоги неохоплюються поняттям,\~витрат пов`язаних з розглядом справи у суді, а тому підстави для стягнення з відповідача 105 гривень відсутні.

Outcome: partial