Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», в інтересах якого діє представник Киричук Г.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13.09.2019 між АТ «Перший Український міжнародний банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №2001403891601 та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30000,00 грн. Пізніше ліміт було збільшено до 49600,00 грн. Крім того зазначав, що відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого, станом на 01.07.2024 у останньої утворилася заборгованість у розмірі 87998,44 грн., з яких: 49268,47 грн. заборгованість за кредитом та 38729,97 грн. заборгованість за процентами. На підставі чого,просив суд стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 87998,44 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалю судувід 15.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження (а.с.54). 28.01.2025 відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку процентів за користування кредитом, а саме у наданому позивачем розрахунку відсутні відомості щодо суми кредитної заборгованості на яку були нараховані проценти; кількість днів за які нараховані проценти на відповідну кредитну заборгованість; розмір відсоткової ставки, яка була застосована позивачем при нарахуванні процентів за користування кредитом (з урахуванням пільгового періоду, під час якого застосовується процентна ставка у розмірі 0%). Крім того зазначила, що строк дії картки, який співпадає зі строком дії кредитного договору сплинув у червні 2022, а тому нарахування процентів поза строком дії кредитного договору, у розмірі, визначеному таким договорам, не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Також посилалася, що відповідно до виписки/особливому рахунку нарахування та сплати процентів за користування кредитом, наданою позивачем, за період з 30.09.2019 по 30.07.2022 були нараховані проценти в загальній сумі 39158,43 грн. та сплачено 38228,58 грн., а відтак заборгованість за відсотками складає 929,85 грн. Вважає, що позивач безпідставно нарахував відсотки у сумі 39158,43 грн. Щодо суми заборгованості за кредитом вказувала, що позивачем необґрунтовано збільшена сума заборгованості за основним боргом на суму процентів за користування кредитом у розмірі 3187,62 грн. Також зазначала, що позивачем про розрахунку заборгованості за кредитом не врахована сума здійснених платежів у загальному розмірі 3971,08 грн. На підставі чого, просила суд відмовити в задоволенні позову. 19.02.2025 представник позивача надав суду відповідь на відзив у якому зазначив, що банк належним чином виконав свої зобов`язання, а саме надав відповідачці грошові кошти у повному обсязі, ліміт кредитування -30000,00 грн., який був збільшений до 49600,00 грн. Вказував, що підписанням заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001403891601 від 13.09.2019 відповідачка погодилася з її умовами, у тому числа приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті банку (ДКБО). Вважає, що Банк має право на отримання процентів за користування кредитом, у розмірі визначеному кредитним договором, до дня фактичного повернення кредитних коштів, незалежно від строку дії кредитного договору. Зазначає, що виписка з особистого рахунку є належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором. Стверджує, що строк дії кредитного ліміту, встановлений умовами ДКБО, та строк виконання зобов`язання визначений ст. 530 ЦК України, яка передбачає строк виконання обов`язку у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. 14.04.2025 відповідачка надала суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті банку (ДКБО) не є належним доказом укладання кредитного договору на умовах ДКБО, оскільки позивачем не надано екземпляра ДКБО, який містить підпис відповідачки, а також не надано доказів, що відповідачка була ознайомлена з ДКБО саме в тій редакції та у тому обсязі, що надано позивачем до суду. Роздруківка ДКБО з сайту банка належним доказом бути не може , оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни, про що неодноразово було зазначено у Постановах Верховного Суду. Також зазначала, що за усталеною судовою практикою, яку послідовно підтримує Верховний Суд, по спливу строку кредитування, Банк має не права на проценти, які встановлені умовами договору. Також відповідачка вказувала, що умовами кредитного договору, передбачений пільговий період нарахування процентів у розмірі 0% тривалістю до 62 днів, але Банк порушив зазначені умови кредитування та нараховував проценти без застосування пільгового періоду, зокрема, перші кредитні кошти були отриманні відповідачко 14-16 вересня 2019 року, але при цьому проценти за користування кредитом були нараховані та списані позивачем 07.10.2019 у сумі 78,38 грн. та 01.11.2019 у сумі 114,91 грн., тобто без дотримання Банком умов кредитного договору щодо пільгового періоду. Стверджувала, що оскільки строк сплати процентів (з урахуванням пільгового періоду) не настав, то зазначені суми мають бути зараховані у погашення суми кредиту, що також впливає на подальший розрахунок суми заборгованості за кредитом, а відтак є необґрунтованою нарахована позивачем сума заборгованості за кредитом та процентами. Зазначала, що позивач не висловив жодного заперечення проти її стверджень щодо необґрунтованого збільшення суми заборгованості за кредитом у розмірі 3187,62 грн. та неврахування платежів у загальному розмірі 3971,08 грн. не висловив. (а.с.91-97). 18.11.2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідачки в яких вона зазначає, що кредитний ліміт складає 49600,00 грн. за даними самого позивача, водночас, в розрахунку заборгованості за кредитом, позивач зазначає суму кредиту у розмірі 71606,02 грн., отже, на думку відповідачки, позивач необґрунтовано збільшив суму кредитної заборгованості на 22006,02 грн. (71606,02 грн.- 49600,00 грн.), яка виходить за межи узгодженої у договорі суми кредиту. Вказує, що позивачем невірно визначена сума кредиту на який нараховані проценти, а відтак сума нарахованих позивачем процентів є необґрунтованою. Сума коштів, які були сплачені на необґрунтовано нараховані проценти у розмірі 38228,58 грн. мають бути зараховані як сплата кредиту, що, за розрахунками відповідача, забезпечує повну сплату кредиту. Наполягає на відсутності боргу перед банком. Також в підтвердженні цього, посилається на Витяг із Кредитного звіту від 02.03.2025, який сформований Українським бюро кредитних історій, відповідно до якого у відповідачки відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем. Відомості до Українським бюро кредитних історій надані безпосередньо позивачем та оновлювалися ним 29.09.2023. Ухвалою суді від 22.05.2025 задоволено клопотання відповідача та витребувано детальний розрахунок нарахованих процентів за користування кредитом № 2001403891601 від 13.09.2019 із зазначенням: суми кредитної заборгованості на яку були нараховані проценти; кількість днів за які нараховані проценти на відповідну кредитну заборгованість; відсоткову ставку яка була застосована позивачем при нарахуванні процентів за користування кредитом (з урахуванням пільгового періоду під час якого застосовується процентна ставка у розмірі 0%) (а.с. 127). На виконання ухвали суду від 22.05.2025 представник Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» надав суду витребувані судом документи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглянути позов без участі представника позивача (а.с. 1-4). Відповідачка в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві, а також додатково пояснила, що витяг із кредитного звіту від 02.03.2025, який сформований Українським бюро кредитних історій, оновлювалися банком 29.09.2023, тобто майже через рік після спливу дії кредитного договору, але до звернення позивача до суду з цим позовом. Зазначала, що позивач також отримав копію витяг із кредитного звіту від 02.03.2025, відповідно до якого у відповідачки відсутня заборгованість перед позивачем, проте на день розгляду справи, позивач жодним чином не заперечував достовірність цього кредитного звіту. Не заперечувала з приводу отримання кредитної картки та користування нею. Також зазначала, що здійснювала плати з повернення кредиту та процентів. Пояснила, що після спливу строку дії банківської картки у червні 2022, карткою не користувалася та нову картку не отримувала. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.09.2019 відповідачка підписала заяву №2001403891601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка містить прохання відкрити на ім`я відповідачки поточний рахунок у гривнях та надати Кредитну картку., з встановленням кредитного ліміту у сумі 30000,00 грн. Номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікованої) [NUMBER] . Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Строк дії Кредитного ліміту, процентна ставка за користування Кредитним лімітом, розмір Мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу Кредитної картки (а.с.5). Також за умовами Заяви №2001403891601 відповідачка підтвердила, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі, через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладанням Договору страхування, підписання цієї Заяви підтвердила свою згоду на укладання Договору страхування на зазначених нижче умовах. Із змісту Паспорту споживчого кредиту, зокрема підписаного відповідачкою, убачається, що позичальнику надається кредит по типу «Кредитна лінія» з лімітом кредиту у сумі 30000,00 грн. з встановленням пільгової процентної ставки 0% річних та стандартної процентної ставки 47.88% річних. Реальна річна ставка, за умови здійснення розрахунків в межах пільгового періоду складає 0% річних; реальна річна ставка, за умови здійснення розрахунків поза межами пільгового періоду та погашення кредиту рівними платежами складає 47,88% річних (а.с. 6). На виконання умов кредитного договору банк видав відповідачці кредитну картку «ВСЕМОЖУ» № [NUMBER] зі строком дії 06/22, номер якої відповідає номеру, зазначеному у Заяві №2001403891601 та яка була оглянута в судовому засіданні (копія на паперовому носії на а.с. 69). Також банк надав відповідачці пам`ятку умов користування кредитної карткою з поміткою «для клієнта», яка містить (окрім ПІП відповідачки) номер договору, що співпадає з номером Заяви - 2001403891601; номер кредитної картки, який відповідає номеру, зазначеному у Заяві №2001403891601 - № [NUMBER] . Також у цих умовах зазначено, що пільговий період без нарахування % - до 62 днів; після закінчення пільгового періоду ставка 3,99% на місяць (а.с. 70). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001403891601 банк неодноразово змінював кредитний ліміт, максимальний розмір якого в період з 22.01.2021 по 26.02.2022 та з 03.03.2022 року складає 49600,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як встановлено судом, термін дії кредитної картки, яка видана на підставі заяви №2001403891601 (№ [NUMBER] ) закінчується 06/22, тобто 30 червня 2022. Також Випискою/Особливим рахунком, наданою позивачем, підтверджується користування кредитом в межах дії кредитної картки, а саме остання кредитна транзакція була здійснена 02.02.2022(а.с.28-38) Відповідно до усталеної практики Верховного суду, зокрема висновку, викладеному у Постанові КЦС ВС від 03 червня 2020 року у справі № 569/13606/17, строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Отже, позивач може здійснювати свої права, що випливають із кредитного договору №2001403891601, зокрема здійснювати кредитування та отримувати проценти, які нарахуванні у відповідності до умов договору, виключно у межах кредитного договору, тобто до 30.06.2022. Як вбачається із виписки особливого рахунку (щодо нарахування та сплати процентів), банк нарахував останні проценти в сумі 1938,88 грн. -01.08.2022, тобто поза межами дії кредитного договору (кредитування)(а.с.38-39). Проте, як вже неодноразово зазначав Верховний Суд, Банк не має право на отримання процентів, у розмірі, передбаченому умовами договору, поза строком дії кредитного договору (строку кредитування). У такому випадку банк має право на захист своїх інтересів у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22). Суд відхиляє доводи позивача, що умови кредитування у спірних правовідносинах, регулюються договором комплексного банківського обслуговування, який на думку позивача носить публічний характер та до яких приєдналася відповідачка, підписавши заяву №2001403891601. Так, матеріали справи не містять підтверджень, що саме умови цієї Публічної пропозиції розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13 вересня 2019 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо строку дії кредитного договору. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб домовленості сторін щодо встановлення іншого строку дії кредитного договору (ніж дія кредитної картки) Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов до висновку, що строк кредитування, який також охоплюється строком дії договору, обмежується періодом з 13.09.2019 (укладання договору) по 30.06.2022 (термін дії кредитної картки). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом частини 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторонами узгоджений розмір процентної ставки та порядок її нарахування, а саме: 0% на час пільгового періоду, який складає до 62 днів та 47,88% річних (що складає 3,99% на місяць) після закінчення пільгового періоду. Як убачається із змісту позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача, зокрема, 38729,97 грн. заборгованості за процентами. Водночас, позивачем на виконання ухвали суду від 22.05.2025, наданий розрахунок, відповідно до якого, позивач за період користування кредитними коштами, застосував лише загальну процентну ставку у розмірі 47,88% річних, без застосування в пільговий період ставки у розмірі 0%. Отже, позивач нараховував проценти за користування кредитом з порушенням умов кредитного договору, а саме без застосування процентної ставки у розмірі 0% у пільговий період. Також недотримання банком умов договору щодо розміру та порядку нарахування процентів підтверджується Випискою/особливого рахунку нарахуванню та сплати процентів за користування кредитом, зокрема перші кредитні кошти були отриманні відповідачем 14-16 вересня 2019. При цьому проценти за користування кредитом були нараховані та списані позивачем 07.10.2019у сумі 78,38 грн. та 01.11.2019у сумі 114,91 грн., тобто без дотримання банком умов кредитного договору щодо пільгового періоду тривалістю 62 дні (а.с.38-39). Оскільки за умовами кредитного договору, кошти, які сплачені позичальником у період пільгового періоду мають зараховуватися у погашення кредиту (а ні в погашення процентів), то порушення банком умов договору щодо розміру та порядку нарахування процентів (неврахування пільгового періоду) тягне безпідставне збільшення суму кредиту та процентів, які нараховуються на таку суму. Крім того, відповідно до виписки з особливого рахунку нарахуванню та сплати процентів за користування кредитом за період з 30.09.2019 по 30.07.2022 позивач нарахував проценти за користування кредитом у сумі 39158,43 грн. (стовбець «Дебет») при цьому відповідачка сплатила 38228,58 грн. (стовбець «Кредит»), а відтак різниця складає 929,85 грн. (39158,43 грн. - 38228,58 грн.) (а.с.38-39). Водночас, відповідно до «Розрахунку простроченої заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом» (п. 1 Розрахунку заборгованості) заборгованість та той самий період з 30.09.2019по 30.07.2022 складає 11197,87 грн. (а.с. 25-27). За таких обставин, банком не доведено обґрунтованість нарахованих процентів, а відтак відсутні правові підстави для зарахування суми у розмірі 38228,58 грн. (яка сплачена відповідачкою) в погашення процентів, та вказана сума має бути спрямована на погашення заборгованості за кредитом. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 49268,47 грн., судом встановлено, та не заперечується сторонами, що максимальна сума кредитного ліміту за кредитним договором №2001403891601 від 13.09.2019 складає 49600,00 грн. В своєї позовній заяві банк також вказує узгоджений та наданий кредит в межах кредитного ліміту у сумі 49600,00 грн. В обґрунтування своїх позивних вимог банк посилається лише на умови договору №2001403891601 від 13.09.2019 та зазначає про виникнення договорених правовідносин між сторонами. Але, як вбачається із розрахунку суми заборгованості відповідача з погашення суми кредиту (розділ 2 Розрахунку заборгованості), позивач за період з 07.12.2021 по 24.12.2021 зазначає суму заборгованості за кредитом у розмірі 71606,02 грн. (а.с. 25-27). Таким чином, банком включено у заборгованість за кредитом сума у розмірі 22006,02 грн. (71606,02 грн.- 49600,00 грн.), надання якої не передбачено умовами договору, на які посилається позивач. Отже, вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості у сумі 22006,02 грн. не ґрунтується на правовідносинах зазначених позивачем, як підстави позову, та виходить за межі позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Також знайшли своє підтвердження, та не спростовані позивачем, доводи відповідачки щодо неврахування позивачем в погашення заборгованості за кредитом суми в розмірі 3971,08 грн. Так, відповідно до виписки з особливого рахунку відповідачка здійснила платежі в погашення кредиту на загальну суму (стовбець «Кредит») 231215,34 грн.(а.с.28-38). Позивач, у своєму розрахунку заборгованості відповідача з погашення суми кредиту (розділ 2 Розрахунку заборгованості) зарахував лише 227441,30 грн. (а.с. 25-27). Отже різниця складає 3971,08 грн. (231215,34 грн.- 227441,30 грн.) та на зазначену різницю підлягає зменшенню заборгованість відповідачки за кредитом. Суд погоджується з доводами відповідачки щодо необґрунтованого збільшення позивачем суми заборгованості за кредитним договором на суму нарахованих процентів у розмірі 3187,62 грн., (885,09грн (01.11.2019) +815,73 грн. (31.01.2020) + 1486,80 грн. (31.01.2022)), оскільки така сума не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник, а відтак не підлягає стягненню, як заборгованість за кредитом, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 1 вересня 2020 року по справі N 293/599/19-ц. Позивачем заявлена вимога, зокрема, про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 49268,47 грн. яка підлягає зменшенню на: 38228,58 грн.- суму процентів яка сплачена відповідачкою та обґрунтованість якої не доведена позивачем; 22006,02 грн.- суму заборгованості за кредитом, яка знаходиться за межами спірних договорених правовідносин та позовних вимог; 3187,62 грн.- суму процентів, на яку позивач збільшив суму заборгованості за кредитом; 3971,08 грн.- суму, яка сплачена відповідачкою, але не врахована позивачем про розрахунку заборгованості за кредитом, а відтак сума заборгованості відповідачки перед Банком за кредитним договором №2001403891601 від 13.09.2019 складає -18124,83 грн. (негативне значення) (49268,47 грн.- 38228,58 грн.- 22006,02 грн.- 3187,62 грн.- 3971,08 грн.) тобто переплата на користь відповідачки. Відсутність заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором №2001403891601 від 13.09.2019 також підтверджується витягом із кредитного звіту, який актуальний на 02.03.2025 (а.с. 121-122). Так, за змістом п. 1 Витягу «Фінансові зобов`язання»: інформація за кредитним договором (2001403891601) номер якого співпадаєте з номером договору на який посилається позивач; дата видачи кредиту 13.09.2019, що співпадає з датою видачі кредитної картки, на яку посилається позивач; дата оновлення інформації - 29.09.2023, тобто після спливу строку дії кредитного договору (кредитної картки); донором інформації зазначений позивач Перший Український міжнародний банк ПУМБ - у відповідачки перед банком відсутня заборгованість за кредитом, як поточна та й прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», метою цього Закону є врегулювання суспільних відносин, що виникають у сфері збору, оброблення, зберігання, захисту та використання інформації про виконання особами грошових зобов`язань, функціонування інституцій, пов`язаних з обміном інформацією про грошові зобов`язання та забезпеченням прав та інтересів суб`єктів кредитної історії. Статтею 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», передбачено, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», кредитна історія, зокрема, містить таку інформацію: 2) відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Отже за положеннями Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» формування відомостей в Українському бюро кредитних історій здійснюється на принципах достовірності та об`єктивності інформації, зокрема, щодо фінансових зобов`язань, які випливають із кредитних правовідносин. Таким чином, Кредитний звіт (витяг з нього) відповідає вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України та приймається судом, як достовірний, належний доказ належний та допустимий доказ відсутності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором від 13.09.2019 за №2001403891601. За такими обставинами, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, відшкодуванню не підлягає та залишається за рахунок позивача.

Outcome: dismissed