Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~Слов`янського міськрайонного\~суду Донецької\~області із\~вказаною позовною\~заявою [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням\~посилаючись на\~те,\~що на підставі\~договору на\~здачу житлової\~площі квартиронаймачам\~в орендне\~користування у\~будинках,\~які належать\~ЖКО СГРЕС,\~позивач [PERSON] \~вселилася у\~квартиру [ADDRESS] .\~Згодом у\~вказаній квартирі\~з дозволу\~ [PERSON] \~було зареєстровано\~місце проживання\~її сина\~ відповідача\~ [PERSON] .\~У 2008\~році відповідач\~ [PERSON] \~одружився і\~переїхав жити\~до своєї\~дружини в\~інше жиле\~приміщення.\~Таким чином,\~починаючи з\~2008\~року у\~квартирі [ADDRESS] відповідач\~ [PERSON] \~не проживає,\~не користується\~нею,\~не зберігає\~у ній\~свої особисті\~речі,\~не сплачує\~вартість нарахованих\~житлово-комунальних\~послуг,\~не підтримує\~квартиру у\~належному стані,\~не надає\~позивачу [PERSON] \~жодної грошової\~допомоги,\~необхідної для\~покриття витрат,\~пов`язаних із\~реєстрацією його\~місця проживання\~у зазначеній\~квартирі,\~мотивуючи це\~тим,\~що він\~в квартирі\~не проживає,\~а отже\~і витрати,\~пов`язані з\~квартирою,\~нести не\~зобов`язаний.\~Наразі фактичне\~місце проживання\~відповідача [PERSON] \~позивачу [PERSON] \~взагалі не\~відоме,\~адже він\~припинив будь-яке\~спілкування з\~позивачем,\~а на\~відомі [PERSON] \~номери телефонів\~він не\~відповідає,\~що унеможливлює\~звернення [PERSON] \~до [PERSON] \~з проханням\~або про\~надання грошової\~допомоги на\~оплату вартості\~житлово-комунальних\~послуг,\~нарахованих у\~тому числі\~і за\~нього,\~або про\~зняття з\~зареєстрованого місця\~проживання у\~цій квартирі. Єдиним способом позивача [PERSON] захистити свої права щодо припинення несення нею надмірного тягаря з оплати житлово-комунальних послуг, які нараховуються у тому числі і за відповідача [PERSON] , та оформлення нею житлової субсидії є звернення до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. В зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , судові витрати віднести на позивача. Позивач, [PERSON] , та представник позивача, [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1797647 від 24.09.2025 року, в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні особисто або через представника, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. На підставі договору на здачу житлової площі квартиронаймачам в орендне користування у будинках, які належать ЖКО СГРЕС, позивач [PERSON] є наймачем та мешкає в квартирі [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї від 28.08.2025 року, наданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до повідомлення Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 22.09.2025, на момент перевірки факту проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , мешканці були відсутні, обстеження фактичного місця проживання для фіксування інформації про склад сім`ї не видалось можливим. Сусіди підтвердили, що сина [PERSON] [PERSON] вони дійсно не бачили з 2008 року. Згідно з повідомленням ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» від 05.09.2025 року, точку обліку газифікованого об`єкта за адресою: [ADDRESS] (ЕІС-код 56XM09E00461624V) у періоди: 01.10.2020-29.11.2020, 01.12.2020-29.01.2021, 31.01.2021-14.02.2021 було включено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», яким відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р було визначено ТОВ «ГК «Нафтогаз України», та присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідно до повідомлення ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» від 09.09.2025 року за адресою [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно з повідомленням СО ПАТ «Донбасенерго» Слов`янська ТЕС від 12.09.2025 року, станом на 10.09.2025 року рахунки СО ПАТ «Донбасенерго» «Слов`янська ТЕС» за комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою [ADDRESS] (о/р [NUMBER] ) надаються на ім`я [PERSON] . Відповідно до повідомлення КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» від 08.09.2025 року, особовий рахунок у КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» на оплату послуг, що надаються підприємством мешканцям кв. [ADDRESS] оформлений на [PERSON] з початку створення підприємства (01.01.2009 року). [PERSON] є платником житлово-комунальних послуг, що надаються підприємством з 01.01.2009 року по теперішній час. Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п.15постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами та характером роботи. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц висловлений висновок щодо застосування статей71,72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказано, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, провадження № 61-37646св18, від 22 листопада 2018 року у справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, провадження № 61-7317св19, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, провадження № 61-23089св19. Оскільки відповідач понад п`ятнадцять років у спірній квартирі, яка передана за договором найму позивачу, не проживає, добровільно покинув вказане приміщення, перестав нести витрати на утримання квартири та сплати комунальних послуг, що свідчить про втрату ним інтересу до найманого житла, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved