Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позиції учасників справи. Позивач ПАТ «СК «АРКС» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 60 295,08 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 05.07.2019 о 17-20 год. у м. Києві по Наддніпрянському шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAEWOO LANOS» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Renault Duster» д/н [NUMBER] , в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києві від 19.09.2019 у справі №752/14806/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. На момент ДТП між позивачем ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та БІЗОН-ІМПОРТ ТОВ було укладено договір №266а8у від 06.11.2018 добровільного страхування наземного транспорту «все включено», за умовами якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, що пов`язані з користуванням та розпорядженням автомобілем «Renault Duster» д/н [NUMBER] . Страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 09.07.2019. Позивачем відшкодовано завдані відповідачем збитки у розмірі 56 132, 10 грн., при цьому загальний страхового відшкодування становить 60 295,08 грн. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DAEWOO LANOS» д/н [NUMBER] , застрахована не була тому відповідач повинен сплатити на користь позивача розмір сплаченого страхового відшкодування у розмірі 60 29508 грн. 11.06.2025, 09.09.2025 та 24.09.2025 відповідачем [PERSON] подано до суду клопотання про застосування строків позовної давності. 26.09.2025 від позивача до суду надійшли заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, відповідно до якої представник зазначає, що строки для звернення до суду не пропущено, посилаючись на наявність підстав для подовження строків на підставі положень Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Процесуальні дії та рішення суду. 15 січня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. залишено позовну заяву без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 28 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 29 квітня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва клопотання представника позивача ПАТ «СК «АРКС» - Сечко С.В. про проведення судового засідання у справі в режимі відео конференції поза межами приміщення суду - залишено без задоволення. Представник позивача ПАТ «СК «АРКС» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, при цьому до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, до суду подав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідачем 24.09.2025 подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у відповідності до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на пропущення позивачем строків звернення до суду, при цьому відповідачем не надано належних доказів на підтвердження поважності причини неявки відповідача в судове засідання. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 05.07.2019 о 17-20 год. у м. Києві по Наддніпрянському шосе, [PERSON] керуючи автомобілем «ДЕО» д/нАА5644ОВ не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок якого відбулось зіткнення з автомобілем «Рено» д/н [NUMBER] , що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.09.2021 у справі №752/14806/19, вказана дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення відповідачем - [PERSON] ПДР України (ст. 124 КпАП України). У відповідності до мотивувальної частини постанови суду, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП України, доведена повністю, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 06.11.2018 між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та БІЗОН-ІМПОРТ ТОВ було укладено договір №266а8у добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», за умовами якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, що пов`язані з користуванням та розпорядженням автомобілем «Renault Duster» д/н [NUMBER] . Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування за Договором страхування №266а8у від 06.11.2018, розмір страхового відшкодування склав 56 132,10 грн., яке АТ «СК «APKC» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, згідно заяви про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 06.11.2018, що підтверджується копією платіжного доручення № 581106 від 25.07.2019. Також, позивачем було сплачено 4 162,98 грн.,у відповідності до рахунку №9979 від 14.09.2019 до замовлення покупця №17291 від 14.09.2019 на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, що підтверджується платіжним дорученням №603133 від 08.10.2019. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. У відповідності до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. . Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Варто зауважити, що стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові. З огляду на викладене вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 60 295,08 грн. Щодо застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. Відповідачем [PERSON] подано до суду клопотання про застосування строків позовної давності, яке обґрунтовано тим, що перебіг позовної давності було розпочато 25.07.2019, а саме три роки від зазначеної дати спливло 24.07.2022, а відтак позивачем, на думку відповідача, було пропущено строки звернення до суду із зазначеним позовом. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст.ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно з ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 200/13392/13-ц. Згідно з п.19 Розділу «Прикінцеві і перехідні положення» Цивільного кодексу України, який був чинним в момент виникнення спірних правовідносин, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, строки, визначені цим Кодексом, зупиняються на строк дії такого стану. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві і перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, строки, визначені цим Кодексом, зупиняються на строк дії такого стану. Верховний Суд у постанові від 23 липня 2025 року у справі №761/7294/24 вказав на те, що в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25) зазначила, що у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. З матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ «СК «АРКС» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача 13.01.2025 року. При цьому, враховуючи викладені вище норми, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявних підстав для застосування строків позовної давності, оскільки строки на час дії карантину було подовжено, а з 30.01.2024 року перебіг позовної давності на строк дії воєнного стану було зупинено. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, а також щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача ПАТ «Страхова компанія «АРКС» у повному обсязі та стягненні з відповідача страхового відшкодування у розмірі 60 295,08 грн. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved