Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

[PERSON] ( [INFO] ), заінтересовані особи орган опіки та піклування Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, [PERSON] ( [INFO] ), звернувся до суду із заявою про визнання свого батька [PERSON] ( [INFO] ) недієздатним, встановлення над останнім опіки та призначення його опікуном. Крім того, заявник просив призначити судово-психіатричну експертизу психічного стану [PERSON] ( [INFO] ). Заява мотивована тим, що батько заявника [PERSON] ( [INFO] ) є інвалідом ІІ групи і страждає на стійке психічне захворювання. Внаслідок хвороби він обмежений у самообслуговуванні та у здатності контролювати свою поведінку. Внаслідок психічного розладу батько заявника не здатен в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім цього у заяві зазначено, що батько заявника [PERSON] ( [INFO] ) звертався за медичною допомогою з приводу психічного розладу та він проживає разом із заявником. У зв`язку з наведеним, [PERSON] ( [INFO] ) просить визнати свого батька [PERSON] ( [INFO] ) недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном. Представник заявника [PERSON] \~адвокат Діовші\~А.Я.в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити заяву про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна в повному обсязі, оскільки заявник дійсно утримує свого батька та опіка є необхідною. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Особа, щодо якої розглядається питання про визнання недієздатною [PERSON] ( [INFO] ) в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви його сина, заяву просив задовольнити та призначити сина його опікуном. Представник особи, щодо якої розглядається питання про визнання недієздатною [PERSON] ( [INFO] ) адвокат Данько О.О. в судовому засіданні просила, враховуючи документацію наявну у матеріалах справи заяву [PERSON] ( [INFO] ) задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи органу опіки\~та піклування\~Батівської селищної\~ради Берегівського\~району Закарпатської\~області,\~будучи повідомленим\~належним чином,в судове засідання не з`явився. При цьому, представником органу опіки та піклування подано заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення заявлених вимог не заперечив. Суд, враховуючи присутність представника заявника в судовому засіданні та відсутність заперечень з боку учасників справи щодо розгляду справи без участі заявника та представника органу опіки та піклування Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, вирішив провести розгляд справи по суті за відсутності заявника та представника органу опіки та піклування Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною (п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171. Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України). У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Такого ж\~висновку дійшов\~і Верховний\~Суд у\~своїй постанові\~від 28\~лютого 2024\~року у\~справі № 372/3474/21, провадження № 61-16349св23. Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи № 303 від 23.07.2025 року [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі шизофренії з безперервним перебігом (F20.0). За своїм психічним станом [PERSON] ( [INFO] ) не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім цього, згідно вказаного висновку експерта вбачається, що [PERSON] ( [INFO] ) хворіє на психічне захворювання та був визнаний інвалідом ІІ групи, розлучений, має троє дітей, проживає з сім`єю сина (а.с. 83-86). Із наявної в матеріалах справи медичної документації, а саме: довідки №97 від 20.09.2024 року, виданої КНП «ОЗНПД м. Берегова» ЗОР підтверджено факт звернення [PERSON] ( [INFO] ) за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклінічного відділення КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» (а.с. 7). Виписки із медичної карти стаціонарного хворого підтверджують факт стаціонарного лікування [PERSON] ( [INFO] ) у період з 11.01.2022 року до 08.02.2022 року та з 01.12.2021 року до 28.12.2021 року, основний діагноз «параноїдна шизофренія, безперервний перебіг» (а.с. 65, 66). Виписки із медичної карти [PERSON] ( [INFO] ) за період 2023-2024 років суду не надавались. Отже, з огляду на наданий висновок та медичну документацію вбачається, що психічний стан [PERSON] ( [INFO] ) впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно зі ст.ст. 55, 60, 63, 67, 58, 75 ЦК України, опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опіку на за поданням органу опіки і піклування. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опіка встановлюється над, зокрема, фізичними особами, які визнані недієздатними. Пунктом 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування) передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. За правилами ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до ч. 1 ст.\~67\~ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20 зазначалося, що при призначенні опікуна важливі і повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. В постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65\~Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. Подання органу опіки та піклування про призначення опікуна повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту. Слід зауважити, що на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений\~ст. 65 Конституції України\~обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен перевірити відсутність можливих зловживань у такому питанні, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи другим опікуном і, перш за все, необхідність такого. Рішення про призначення особи призовного віку опікуном над недієздатною особою може створити передумови щодо мобілізації на період воєнного стану, тому, враховуючи, що на теперішній час Україна перебуває в стані війни, суспільний інтерес домінує над приватним, що в свою чергу вказує на необхідність встановлення наявності інших членів сім`ї, які можуть виконувати права і обов`язки опікуна. Такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 23 липня 2025 року у справі № 279/3630/24, провадження № 61-1047св25. Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовозобов`язаними є чоловіки віком від 25 до 60 років. У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Основними принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд, які стосуються як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Так, матеріали справи містять подання органу\~опіки та\~піклування Батівської\~селищної ради\~Берегівського району\~Закарпатської області\~про доцільність\~призначення [PERSON] \~( [INFO] )опікуном над [PERSON] ( [INFO] ) (а.с. 26, 27, 28). Разом з цим, судом встановлено, що у поданні органу опіки та піклування не було з`ясовано питання можливості призначення опікуном [PERSON] ( [INFO] ), який є військовозобов`язаним по віку без встановлення обставин щодо наявності чи відсутності інших близьких родичів здатних здійснювати опіку над [PERSON] ( [INFO] ). Позаяк, під час проведення судово-психіатричної експертизи психічного стану [PERSON] ( [INFO] ) було встановлено, що останній має трьох дітей. При цьому, в умовах воєнного стану орган опіки має належно з`ясувати питання доцільності призначення саме його опікуном, ураховуючи закріплений у Конституції України обов`язок захисту Вітчизни та загальну мобілізацію, з урахуванням усіх обставин, у тому числі, здатності виконання функцій опікуна недієздатної особи іншими особами. Крім цього, суд звертає увагу на те, що вказане подання було подано до суду на підставі неіснуючої ухвали суду від 10.10.2024 року, тому є незаконним та неправомірним. Позаяк, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання, без витребування подання від органу опіки та піклування (а.с. 11). Разом з цим, суд констатує, що клопотань від учасників справи про витребування подання від органу опіки та піклування до суду також не надходило. Отже, суд надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, у тому числі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявником [PERSON] ( [INFO] ) не надано належних та допустимих доказів, що він є єдиною особою, яка може виконувати функції опікуна над [PERSON] ( [INFO] ). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви в частині призначення заявника [PERSON] ( [INFO] ) над [PERSON] ( [INFO] ) відсутні. Тому, заява про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна підлягає до часткового задоволення. У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне до призначення опікуна недієздатному [PERSON] ( [INFO] ) обов`язки щодо здійснення над [PERSON] \~( [INFO] ) опіки покласти на орган опіки та піклування Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області.

Outcome: partial