Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 19.11.2024 року у м. Одеса по вул. Дальницька, 12 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керуючи автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував позивач, внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження. Позивач вказує, що 17.12.2024 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/21529/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді стягнення штрафу на користь держави. 18.03.2025 року постановою Одеського апеляційного суду по справі №521/21529/23 залишено без змін постанову Малиновського районного суду м. Одеси 17.12.2024 року про визнання [PERSON] винним у скоєнні ДТП. Позивач зазначає, що він звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування по вказаному вище ДТП; 10.12.2024 року АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень. Згідно Висновку експерта № 7866, складеного 01 грудня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ позивача становить 493122 (чотириста дев`яносто три тисячі сто двадцять дві) гривні 33 (тридцять три) копійки . Отже, розрахунок розміру матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу по ДТП 19.11.2024 року з відповідача стосовно розміру збитку по пошкодженому ТЗ: 493122,33 грн. (вартість матеріального збитку згідно Висновку експерта)- 16000,00 грн. (виплата страхового відшкодування МТСБУ)= 333122,33 грн. Позивач також вказує, що за складання вказаного Висновку експерта ним сплачено СПД судовому експерту Федотову Ф.В. 4000 (чотири тисячі) гривень. Оскільки виплатити спричинені збитки відповідач відмовляється, позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 337122 (триста тридцять сім тисяч сто двадцять дві) гривні 33 (тридцять три) копійки та судові витрати на п/р [NUMBER] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник подала до суду заяву, відповідно до якої просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглянути за відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2024 року у м. Одеса по вул. Дальницька, 12 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керуючи автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження. 17.12.2024 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/21529/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді стягнення штрафу на користь держави. 18.03.2025 року постановою Одеського апеляційного суду у справі №521/21529/23 залишено без змін постанову Малиновського районного суду м. Одеси 17.12.2024 року про визнання [PERSON] винним у скоєнні ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Цивільна-правова відповідальність [PERSON] як водія автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу 223407195, у зв`язку з чим, [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. 10.12.2024 року АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції. Згідно Висновку експерта № 7866 експертного, транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 19.11.2024 року, складеного 01 грудня 2024 року СПД [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ становить 493122 (чотириста дев`яносто три тисячі сто двадцять дві) гривні 33 (тридцять три) копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України). Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені у статті 1187 ЦК України. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми) є страховик завдавача шкоди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 35), від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 96)). Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (п. 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). Відповідач у відзиві на позов вказує, що вартість матеріального збитку позивачу у розмірі 493122 (чотириста дев`яносто три тисячі сто двадцять дві) гривні 33 (тридцять три) копійки, яка визначена у висновку експерта від 01.12.2024 року №7866, є завищеною. Відповідач вважає, що у разі проведення ремонту автомобіля до звернення до суду або на момент винесення рішення з вимогою про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, за відсутності доказів, що суми страхового відшкодування у розмірі 160000,00 грн. недостатньо для відновлювального ремонту, відсутністю доказів придбання нових деталей та доказів проведення відновлювального ремонту, що перевищує суму страхового відшкодування, у позивача не існує підстав заявляти вимогу про стягнення витрат, які потрібно зробити для відновлення автомобіля на підставі висновку експерта Федотова Ф.В від 01.12.2024 року за №7866. Частиною\~першою\~статті\~106 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до частини\~першої\~статті\~107 ЦПК України\~матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092. За змістом пункту 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.. Як вбачається з висновку №7866 експертного, транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 19.11.2024 року, складеного 01 грудня 2024 року СПД [PERSON] , зовнішній візуальний огляд, пошкодженого в ДТП автомобіля проведений органолептичним методом, в денний час доби, 20 листопада 2024 року, за адресою: м. Одеса, Тираспільське шосе, 16, в умовах СТО, з частковим розбиранням КТЗ для дефектування, в присутності власника КТЗ [PERSON] і оцінювача від стархової компанії (не відрекомендувавс, від підпису відмовився). Вказаний висновок підготовлено для подання до суду, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок у відповідності зі ст. 384 ККУ. Під час розгляду справи сторона відповідача не заявляла клопотання про призначення судової експертизи. Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини третьої статті 12, частини\~першої\~статті\~81 ЦПК України\~не надав доказів на противагу поданого позивачем висновку експерта, не спростував визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після ДТП, а отже не довів, що такі визначено експертним дослідженням неправильно. Після отримання 160000,00 грн. від АТ «СГ «ТАС» різниця неотриманих збитків складає: 493122,33 грн. (вартість матеріального збитку згідно Висновку експерта)- 16000,00 грн. (виплата страхового відшкодування МТСБУ)= 333122,33 грн. Судом також встановлено, що позивач оплатив послуги експерта [PERSON] у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 337122 (триста тридцять сім тисяч сто двадцять дві) гривні 33 (тридцять три) копійки, яка складається з різниці неотриманих збитків у розмірі 333122 (триста тридцять три тисячі сто двадцять дві) гривні 33 тридцять три) копійки та оплати послуг експерта у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3371 (три тисячі триста сімдесят одна) гривня 30 (тридцять) копійок, що підтверджується квитанцією №18-1364299/1 від 18 квітня 2025 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved