Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» посилалися на те, що 10 лютого 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було договір про встановлення кредитного ліміту № 26208000459713. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступає) ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14373,87 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 6487,66 грн., заборгованість по відсотках 5611,60 грн; заборгованість по комісії 2274,61 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості а ні на рахунки ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», а ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином,\~непогашена заборгованість\~ [PERSON] \~перед ТОВ\~«ЦИКЛ ФІНАНС»\~за кредитним\~договором №\~26208000459713\~від 10\~лютого 2020\~року станом\~на 27\~березня 2024\~року складає\~14373,87\~грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 6487,66 грн.; заборгованість по відсотках 5611,60 грн; заборгованість по комісії 2274,61 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.06.2025 року вищевказана позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. (т.2, а.с.1). Ухвалою судді від 30.06.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено її для розгляду по суті (т.2, а.с.3). Позивач у позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (т.1, а.с.12). Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився\~про день\~та час\~слухання справи\~повідомлявся належним\~чином,\~надав суду\~заяву про\~визнання позовних\~вимог (т.2,а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту №26208000459713, відповідно до умов якого Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в Банку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Кредитне обслуговування рахунку здійснюється на наступних умовах: ліміт кредитної лінії на дату укладення договору 200 000 грн. та протягом дії цього договору може бути змінений Банком; строк кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту, а якщо не пізніше 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного договору жодна із сторін не заявить про припинення строку дії договору, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому договорі; процентна ставка за користування кредиту є фіксованою, на строкову заборгованість за кредитом 48,00% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,00%, без пільгового періоду, та щомісячна комісія за користування кредитним лімітом кредитної лінії - 2,0% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця. (т.1, а.с. 368). Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача за період з 10.02.2020 року по 27.03.2024 року вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок [PERSON] як це передбачено умовами договору. (т.1, а.с. 21-339). 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступає) ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (т.1, а.с.342-348) Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №26208000459713 від 10 лютого 2020 року (т.1, а.с. 340) Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 27 березня 2024 року заборгованість за кредитним договором №26208000459713 від 10 лютого 2020 року становить 14060,16 грн., яка складається із заборгованості по строковому кредиту в розмірі 4199,30 грн., простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2288,63 грн., простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 5381,87 грн., простроченої заборгованості по комісії в розмірі 2190,63 грн. (т.1, а.с. 20-24). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК\~України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі статтею 1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Таким чином наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за кредитним договором №26208000459713 від 10 лютого 2020 року, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] . Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись із позовною заявою ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просила стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №26208000459713 від 10 лютого 2020 року у сумі 14373,87 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 6487,66 грн., заборгованість по відсотках 5611,60 грн; заборгованість по комісії 2274,61 грн. Між тим, як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 27.03.2024 року сума боргу [PERSON] перед Банком становить 14060,16 грн., яка складається із заборгованості по строковому кредиту в розмірі 4199,30 грн., простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2288,63 грн., простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 5381,87 грн., простроченої заборгованості по комісії в розмірі 2190,63 грн. Контррозрахунку позивачем ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» суду не надано. Відтак, з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №26208000459713 від 10 лютого 2020 року у загальному розмірі 14060,16 грн. (т.1, а.с. 20-24). Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат професійну правничу допомогу, суд зауважує наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Звертаючись із позовною заявою, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просило стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., надавши при цьому договір про надання правової допомоги №43453613 від 02.01.2025 року (т.1,а.с.357-361), акт №26208000459713 від 03.06.2025 року про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги адвокатом (т.1,а.с.17), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості від 03.06.2025 року (т.1,а.с.341), додаткову угоду №26208000459713 від 03.06.2025 року до договору №43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025 року (т.1,а.с.362). Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд,

Outcome: partial