Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 16595 гривень, у тому числі: 4500 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 11430 гривень - заборгованості за відсотками, 665 гривень - заборгованості за комісією. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20 вересня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100953926, який було підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач, отримавши у кредит грошові кошти, зобов`язання за вказаним договором щодо їх повернення не виконав, у результаті чого і виникла зазначена вище заборгованість. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило право вимоги за зазначеним вище кредитним договором, а позивач набув всі права кредитора за кредитним договором й має право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, відповідач про причину неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового розгляду справи не подав. Судом встановлено, що 20 вересня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №100953926 (надалі-Договір), згідно з яким останньому було надано кредит у сумі 5000 гривень на строк 105 днів, термін остаточного погашення заборгованості 03 січня 2023 року (пункти 1.2, 1.4. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 20655 гривень (пункт 1.5 Договору). Комісія за надання кредиту складає 665 гривень, яка нараховується за ставкою 13,30 % від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1. Договору), проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1500 гривень, які нараховуються за ставкою 2,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (пункт 1.5.2. Договору), проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500 гривень, які нараховуються за процентною ставкою 3,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункт 1.6. Договору). Пунктом 2.1. Договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок з використанням карти [NUMBER] . За пунктом 2.4.1. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно пункту 1.4. Договору. Відповідно до пункту 2.3.1. Договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені п.2.3. цього договору та розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту: строк продовження 3 дні - максимальний розмір комісії - 3%, 7 днів - 6%, 15 днів - 10%. Згідно з пунктами 6.1. та 7.1. Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. Клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір про споживчий кредит №100953926 від 20 вересня 2022 року, був ідентифікований товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт договору підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U70739, відправленого на номер телефону [NUMBER] . 20 вересня 2022 року відповідачу перераховано на його картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 5000 гривень. Зазначені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви на кредит №100953926 від 20 вересня 2022 року, договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) №100953926 від 20 вересня 2022 року, графіку платежів за договором, який є додатком №1 до Договору, паспорту споживчого кредиту №100953926, довідки про ідентифікацію від 18 липня 2025 року, платіжного доручення №51343293 від 21 вересня 2022 року. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100953926 від 20 вересня 2022 року відповідачу 21 вересня 2022 року було надано кредит в сумі 5000 гривень та нараховано комісію в сумі 665 гривень, також нараховувались проценти згідно з п.1.5.2 договору протягом періоду з 22 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, згідно з п.п.1.5.2, 2.3.1.1 договору протягом періоду з 06 жовтня 2022 року по 20 жовтня 2022 року, згідно з п.п.1.6, 2.3.1.2 договору протягом періоду з 21 жовтня 2022 року по 28 грудня 2022 року. 28 грудня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т, за умовами якого перше передало позивачу за плату належні йому права грошової вимоги до третіх осіб, пов`язані з наданими кредитами відповідно до кредитних договорів, погашення заборгованості за якими не відбулось в строк, а позивач у свою чергу прийняв належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, про що свідчать копії договору факторингу, витягу з Реєстру боржників від 28 грудня 2022 року, акту приймання-передачі Реєстру боржників від 28 грудня 2022 року та платіжної інструкції №69549 від 28 грудня 2022 року. 26 серпня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено додаткову угоду №1 до договору відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28 грудня 2022 року, якою внесено зміни в додаток №1 до договору №88-МЛ/Т - форму реєстру боржників, яку викладено її в іншій редакції. 12 вересня 2025 року позивачем було направлено відповідачу претензію про виконання зобов`язання за кредитним договором №100953926 від 20 вересня 2022 року з вимогою погашення заборгованості у сумі 16595 гривень. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відтак будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. З наданих представником позивача письмових доказів вбачається, що кредитний договір з відповідачем був укладений в електронній формі, останній підписав анкету-заяву, кредитний договір з додатком №1 до нього, паспорт споживчого кредиту аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, відправленого на номер його мобільного телефону, при цьому відповідач ознайомився з правилами кредитування. На наступний день після підписання вказаних документів на картковий рахунок відповідача первісним кредитором були перераховані кошти у сумі, обумовленій кредитним договором. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідач порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за договором про споживчий кредит й має сплатити заборгованість позивачу, до якого перейшло право вимоги за цим договором, а тому позовні вимоги слід задовольнити. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 8000 гривень. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник надав копії договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет», акту наданих послуг №Д/3783 від 19 вересня 2025 року, детального опису наданих послуг до акту №Д/3783 від 19 вересня 2025 року, ордеру на надання правничої допомоги серії ВС №1381377 від 02 липня 2025 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2093 від 29 вересня 2012 року. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що представником позивача надано суду належні та достатні докази на підтвердження обґрунтованості понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому вказані витрати в сумі 8000 гривень підлягають стягненню з відповідача. Позивач сплатив судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок, в порядку статті 141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved