Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 21.02.2022\~року між\~АТ «Банк\~Форвард» та\~відповідачем було\~укладено кредитний\~договір №300021231,\~за умовами\~якого відповідачу\~було відкрито\~рахунок та\~надано кредит\~у сумі\~15\~000\~грн.\~на строк\~731\~днів.\~25.07.2024\~року АТ\~«БАНК ФОРВАРД»\~та ТОВ\~«Фінансова Компанія\~«Кредит-Капітал»,\~уклали Договір\~факторингу №GL1N426202/1 , відповідно до якого ТОВ «Банк Форвард» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до Боржників, у тому числі за договором кредиту № 300021231 від 21.02.2022 року. За час дії кредитного договору відповідач не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом і має заборгованість в сумі 17478,2 грн. А тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 17478,2 грн., а також сплачені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 03.07.2025 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, в тексті позовної заяви прохав розглядати дану справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання 16.09.2025 року, 20.10.2025 року, 24.11.2025 року не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду (а.с.125-127, а.с.134-135, а.с.140-142). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.11.2025 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку\~що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 21.02.2022 року між АТ «Банк Форвард» та відповідачем на підставі анкеті-заяви №300021231 про акцент Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», укладено договір/угоду про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард». (а.с.12-17). У Анкеті-Заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард», зазначено, що [PERSON] проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою: 1.1. Просить відкрити їй поточний рахунок [NUMBER] у гривні на її ім`я; 1.2. Підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «Банк Форвард» на укладення Договору банківське обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом- ДБО), яка розміщена на Сайті АТ «Банк Форвард» https://www.forward-bank.com, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних посередньо при прийнятті ДБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що вона може обирати будь-які передбачені ДБО послуги; 1.3. Підтвердила, що ця Анкета-заява разом з Публічною пропозицією АТ «Банк Форвард» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та Тарифами складає Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), укладання якого вона підтвердила та зобов`язалась виконувати його умови; ознайомлена з даними документами (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй є зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до п. 3.1.2. розділу 3 кредитного договору, позичальник просить банк надати кредит за продуктом: КОКО-КЕШ «THE BEST». Номер договору: 300021231, на строк кредиту: 731 днів, з 21.02.2022 по 21.02.2024, в сумі 15 000 грн., шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового переказу з рахунку згідно з дорученням(-и) позичальника, викладеним(-и) нижче в даному розділі заяви. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3.1.3. розділу 3 кредитного договору, позичальник просить банк надати кредит на умовах: ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу): 0,01% річних. Ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу): 0,00001% річних. Щомісячна комісія, без ПДВ: 448,50 грн., плата за пропущення платежів: першого пропуску\~350,00 грн., другого (підряд) пропуску\~350,00 грн., третього (підряд) пропуску\~400,00 грн., четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд)\~400,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідач також підписала паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічні умови кредитування.(а.с.18-22). \~ \~ \~ \~АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за договором № 300021231 від 21.02.2022 року виконало і надало кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, про що свідчить виписка по особовим рахункам угоди, з якої також убачається, що відповідачка здійснювала часткове погашення заборгованості. (а.с.27-61). Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 300021231 від 21.02.2022, станом на 25.07.2024 року, відповідача [PERSON] становить 17\~478,2 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9452,37 грн; заборгованість за відсотками 1,33 грн; заборгованість за 8024,5 грн. (а.с.121). 25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором № 300021231 від 21.02.2022 року. (а.с.74-76). Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № GL1N426202/1 від 25.07.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 17\~478,20 грн., з яких 9452,37 грн. залишок по тілу кредиту, 1,33 грн. залишок по відсоткам, залишокпо комісіям- 8024,50 грн. (а.с.77). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги). Згідно зі ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки отримані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9452,37 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 1,33 грн. Щодо стягнення заборгованості за комісією в загальному розмірі 8024,5 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої\~статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,Законом України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим, згідно зі\~статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті3, частина третя\~статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до\~статті 47 Закону України «Про банкиі банківську діяльність»\~банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та\~другастатті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування`щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та\~другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою\~статті 12Закону України«Про споживчекредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та\~другоюстатті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та\~другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно умов договору № 300021231 від 21.02.2022 року, передбачена сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячна комісія) в розмірі 448,50 грн. на місяць. (п.3.1.3). Загальний розмір комісії, що нарахований банком відповідачу становить - 8024, 5 грн. При цьому слід врахувати, що у кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої\~статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У свою чергу банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №382/1621/21, від 06.11.2023 у справі №204/224/21. Враховуючи вищезазначене, в задоволенні позовної вимоги про стягнення комісії в розмірі 8024,5 грн. слід відмовити. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач сплатив, а позивач зарахував в погашення комісії - 3489,50 грн. (а.с. 121). З огляду на викладене, суми, які були сплачені відповідачем за умовами кредитного договору та спрямовані позивачем на погашення заборгованості за комісією, підлягають зарахуванню у суму погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками в розмірі 5964,20 грн. (з яких: 9452,37 грн. заборгованість за тілом кредиту + 1,33 грн. заборгованість по відсотках 3489,50 зараховані кошти в погашення комісії) = 5964,20 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.141\~ч.1\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141\~ч.2\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що 02.06.2025 року між ТОВ «Кредит Капітал» та Адвокатським об?єднанням «Апологет» укладений договір про надання правничої допомоги №0206 (а.с.84). Згідно Акту №79 наданих послуг від 09.06.2025 року, клієнту ТОВ «Кредит Капітал» сума наданих послуг Адвокатським об?єднанням «Апологет» становить 7000 грн. (а.с. 85). За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 17478,2 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 5964,20 грн. Пропорційність задоволених вимог становить 34 % (5964,20 х 100:17478,2 = 34%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 34%, то витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 3528 грн. (7000 х 34% :100% = 2380) згідно ст.141 ч.2 п.3 ЦПК України. Відповідно дост. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, судовий збір з відповідача стягується пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 823,62 грн. (2422,40 х 34 %:100% = 823,62). На підставі викладеного та

Outcome: partial