Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частин з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подачі позову (31.05.2024) до досягнення дитиною повноліття, на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2024 року у справі № 495/5065/24. \~ \~ \~ \~ Стислий виклад позиції позивача та відповідача В обґрунтування позовних вимог зазначає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано в установленому законом порядку рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2016 року по справі № 495/4009/16. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2024 року по справі № 495/5065/24 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі частин з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подачі позову (31.05.2024) до досягнення дитиною повноліття. На даний час, [PERSON] виконавчий лист на підставі заочного рішення отримала, водночас до примусового виконання до Державної виконавчої служби України не направляла. Поміж тим не дивлячись на вказане рішення, між [PERSON] та [PERSON] досягнуто письмової згоди про добровільне виконання обов`язку по утриманню дитини. 12.09.2025 [PERSON] уклала з [PERSON] угоду між сторонами про сплату аліментів на дитину, відповідно до якої [PERSON] зобов`язується до 20.10.2025 сплатити аліменти [PERSON] у розмірі 100\~000 грн на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період часу з 31.05.2024 по 29.07.2025, на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду одеської області від 11.09.2024 по справі № 495/5065/24, а також зобов`язується сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 8000 грн щомісяця, починаючи з серпня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 років дитини [PERSON] . Також на виконання даної угоди [PERSON] надано розписку від 12.09.2025 про отримання грошових коштів від [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] за період часу з 31.05.2024 по 29.07.2025, що підтверджує повне виконання зобов`язання щодо сплати аліментів за період останнього року, що свідчить про належне виконання ним батьківського обов`язку. Таким чином, враховуючи добровільну та належну сплату аліментів з боку [PERSON] , а також досягнення згоди щодо подальшого добровільного виконання обов`язків без звернення до примусового виконання, вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Відповідач надав заяву, у якій визнав позов. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 19 вересня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито спрощене позовне провадження. 21 жовтня 2025 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову та розгляд справи без його участі. Сторони у судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області 02 червня 2010 року, [PERSON] народилась [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 02 червня 2010 року складено відповідний актовий запис за № 266. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2024 року по справі № 495/5065/24 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі частин з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подачі позову (31.05.2024) до досягнення дитиною повноліття. 12 вересня 2025 року [PERSON] та [PERSON] уклали угоду між сторонами про сплату аліментів на дитину, відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди про добровільне сплачування аліментів з боку [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пунктів 3-5 вищеописаної угоди [PERSON] зобов`язується сплачувати аліменти на користь [PERSON] \~на утримання\~доньки [PERSON] \~у розмірі\~8000\~грн щомісяця,\~починаючи з\~серпня 2025\~року до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] зобов`язується не подавати виконавчий лист на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2024 по справі № 495/5065/24 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] до будь-якого відділу Державної виконавчої служби України. [PERSON] зобов`язується до 20.10.2025 подати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву про припинення стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , у зв`язку зі зміною підстав та умов отримання аліментів, а [PERSON] підтримати позовні вимоги щодо задоволення позовної заяви у повному обсязі. Відповідно до копії розписки від 12 версеня 2025 року [PERSON] будь-яких претензій щодо виплати аліментів на утримання дитини за період часу з 31.05.2024 по 29.07.2025 до [PERSON] не має. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Згідно до ч. 1\~ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У\~статті 15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Так, позивач звернулась до суду із вимогою припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , у розмірі частин з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подачі позову (31.05.2024) до досягнення дитиною повноліття. Як підставу для припинення стягнення аліментів зазначає те, що сторони дійшли до взаємної згоди щодо способу стягнення аліментів. У справі, яка розглядається, суд враховує, що за змістом\~ст. 141 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом\~ст. 181 СК України\~аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів.\~ Відповідно до\~ст. 273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №\~520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує та бере більш активну участь у її вихованні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.09.2022 припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова ВС від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)). Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Згідно із вимогами ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зміни обставин, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення. Так, дійсно позивач надає копію угоди між сторонами про сплату аліментів на дитину від 12.09.2025, однак суд оцінює вказаний правочин критично, з огляду на наступне. Добровільний спосіб виконання батьками обов`язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів та порядок їх відрахування регулюється нормами СК України. Статтею 189 СК України встановлено, що \~батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Статтею 220\~ЦК України\~у разі\~недодержання сторонами\~вимоги закону\~про нотаріальне\~посвідчення договору\~такий договір\~є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, законодавством передбачена обов`язкова форма такої угоди письмова із нотаріальним посвідченням. Втім, угода між сторонами про сплату аліментів на дитину від 12.09.2025 складена у простій письмовій формі та не засвідчена нотаріально, що має наслідком її нікчемність. У контексті викладеного суд вважає за необхідне наголосити, що згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Так,\~між інтересами\~дитини та\~інтересами батьків\~повинна існувати\~справедлива рівновага\~і,\~дотримуючись такої\~рівноваги,\~особлива увага\~має бути\~до найважливіших\~інтересів дитини,\~які за\~своєю природою\~та важливістю\~мають переважати\~над інтересами\~батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, п. 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Враховуючи викладене, з урахуванням принципу дотримання, у першу чергу, інтересів дитини, з урахуванням того, що угода щодо способу стягнення аліментів укладена із порушенням обов`язкої форми правочину, що відповідно до вимог цивільного законодавства спричиняє її нікчемність, з огляду на те, оцінивши докази, наявні у справі, встановлено відсутність інших підстав для припинення стягнення аліментів, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed