Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У вересні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 486146790 від 29.05.2020 у розмірі 74 230,06 грн, витрати на судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 29.05.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено електронний кредитний договір № 486146790, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві користуватися кредитними коштами, однак позичальник повернув отримані кошти не в повному обсязі та не повністю сплатив кошти за користування кредитом. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договори факторингу, за якими до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 10.09.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та витребував в АТ «ОТП Банк» запитувану інформацію. 20.10.2025 року на адресу суду від АТ «ОТП Банк» надійшла запитувана інформація. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявлено жодних клопотань. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 29.05.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 486146790 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 37PTX4H3, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 20000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за його користування відповідно до умов зазначених в цьому договорі. Строк кредиту 30 днів (п. 1.2. договору). Відповідно до п. 1.3. договору, на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,76% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) - п. 1.4. договору. За правилом п. 1.5 договору, базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2. договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,7% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього договору. Підпунктом 4.2. договору передбачено, що строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань передбачених договором. Сторони у п. 4.3. договору погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із п. 4.4. договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 278,16 % річних за дисконтною ставкою або 622,20% річних за базовою ставкою. У довідці щодо дій позичальника [PERSON] в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» наведено реквізити укладеного кредитного договору та зазначених позичальником відомостей під час його укладання. Кредитні кошти в сумі 20000 грн перераховано [PERSON] 01.06.2020 в безготівковій формі на платіжну картку № [NUMBER], що підтверджується меморіальним ордером №95068. 27.06.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 486146790 від 29.05.2020. За умовою додаткової угоди у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору на підставі звернення позичальника, строк, на який був наданий кредит, продовжено на 23 дні. На дату укладання цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 28.06.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1,52 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 28.06.2020. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними. В подальшому, 16.07.2020, 15.08.2020, 14.09.2020, 15.10.2020, 13.11.2020, 15.12.2020, 15.12.2020, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено ряд додаткових угод до договору № 486146790 від 29.05.2020, строк останньої, на який був наданий кредит, продовжено на 2 дні. Ця угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 12.01.2021. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, (з урахуванням додаткових угод до нього та реєстру прав вимоги №121 від 16.02.2021), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 486146790 від 29.05.2020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 (з урахуванням додаткових угод та реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023), відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 486146790 від 29.05.2020. 08.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 486146790 від 29.05.2020. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 486146790 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 74 230,06 грн, яка складається з: 16 455,07 грн - заборгованість по тілу кредиту; 57 774,99 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). На виконання ухвали суду з Банка-емітента АТ «ОТП БАНК» надійшла інформація, з якої вбачається, що банківська картка № [NUMBER] випускалась на ім`я Клієнта та була відкрита до карткового рахунку № [NUMBER] у валюті UAH (надалі - «Картковий рахунок»). Також до карткового рахунку було відкрито картку № [NUMBER] . До карткового рахунку № [NUMBER] у валюті UAH було відкрито картку на ім`я Клієнта № [NUMBER] . Щодо надання інформації про зарахування коштів на картковий рахунок за період з 29.05.2020 по 03.06.2020 у сумі 20000,00 грн повідомляють, що дійсно 01.06.2020 було зарахування переказу на картковий рахунок у розмірі 20000,00 грн. Щодо надання інформації чи є/був мобільний номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком повідомляємо, що 26.03.2018 було підключено sms-інформування по операціям за картковим рахунком до якого було відкрито картку № [NUMBER] , до мобільного номеру телефону [NUMBER] , а 03.11.2022 - відключено. Відповідно, мобільний номер телефону [NUMBER] знаходився в анкетних даних Клієнта. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що позичальник та кредитодавець досягли всіх істотних умов кредитного договору, який є дійсним та ніким не оспореним. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір і отримав кредит, користувався коштами, однак умови договору порушив. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на день відступлення позивачу прав грошової вимоги за кредитним договором у відповідача наявна прострочена заборгованість в загальному розмірі 74 230,06 грн, яка складається з: 16 455,07 грн - заборгованість по тілу кредиту; 57 774,99 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не подала суду відзив з відповідними доказами чи запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача. Суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення в ході розгляду справи, за виключенням випадків, коли такі обставини не потребують окремого доведення. При цьому, сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо визначення строку кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Як установлено судом між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 29.05.2020 укладено кредитний договір № 486146790 від 29.05.2020, за яким відповідачу надано кредит в розмірі 20000,00 грн строком на 30 днів, а саме до 28.06.2020. Відповідно до 1.3. кредитного договору № 486146790 від 29.05.2020 на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,76 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. В подальшому, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено ряд додаткових угод до договору № 486146790 від 29.05.2020. Зокрема, останньою Додатковою угодою від 15.12.2020 до договору № 486146790 від 29.05.2020, сторони дійшли згоди продовжити строк, на який був наданий кредит за договором ще на 2 дні. Ця угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 12.01.2021. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними. Отже, кредитор мав право нараховувати проценти за користування кредитом за вказаним договором по 14.01.2021, але первісний кредитор провів нарахування відсотків по 16.02.2021р . Як установлено із розрахунку заборгованості, складеним перівсним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 14.01.2021 відповідачем сплачено на рахунок первісного кредитора 20206,87 грн. (з врахуванням додаткової угоди від 15.12.2020 від дати отримання кредиту та обумовленим Графіком платежів платежів). Загальна сума сплачених відповідачем первісному кредитору коштів на виконання умов кредитного договору складає 35106,00 грн. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 486146790 від 29.05.2020 складає: 20 206,87 грн. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою після 14.01.2021 та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Нарахування та стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами умов кредитування та наявності заборгованості. Але позивач не обгрунтував підстав пролонгації кредитного договору і нарахування відсотків до 30.05.2023, а тому, з урахуванням всіх проплат, доведеною сумою боргу є 20206,87 грн., станом на 14.01.2021 року. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 486146790 від 29.05.2020 в сумі 20206,87 грн. Позивач ставить вимогу про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 7 000 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 09.07.2025 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01. Відповідно до додаткової угоди № 25770511893 до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 та акта прийому-передачі послуг від 17.07.2025, АБ «Тараненко та партнери» надано ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., в тому числі: складання позовної заяви - 5 000 грн. (2 год.); вивчення матеріалів - 1 000 грн. (2 год.)., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації - 500 грн. (1 год), підготовка клопотання щодо отримання інформації - 500 грн. (1 год). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial