Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 16.10.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] укладено Договір № 77288576. Згідно п. 1. Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики: сума позики становить 8\~000,00 гривень; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідно до положень Договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Тож, оскільки позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами цього Договору, а відповідач як позичальник не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив, тому позивач звернувся до суду із позовом про примусове стягнення заборгованості за Договором, а також судових витрат, які поніс у зв`язку зі зверненням до суду. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором № 77288576 від 16.10.2021 року до відповідача [PERSON] , то ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» як позивач обґрунтовує це тим, що 22.02.2022 року було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 77288576 від 16.10.2021 року. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за вказаним Договором. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 77288576. З огляду на викладене, позивач підсумовує та зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 77288576 від 16.10.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26 405,22 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8\~000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 18\~403,91 гривень, заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 гривень, заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 гривень, заборгованість за комісіями - 0,00 гривень, інфляційні збитки - 0,00 гривень, нараховані 3 % річних - 1,31 гривень. Крім заборгованості за кредитним договором, позивач просить суд стягнути із відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 13\~000,00 гривень. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 серпня 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху, оскільки позов подано без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, та надано час для усунення недоліків. 29 вересня 2025 року директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. в системі «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків, в якій просила вважати усуненими недоліки позовної заяви, прийняти позовну заяву про стягнення боргу до розгляду та відкрити провадження у справі, та у зв`язку з цим надала позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором в новій редакції та докази направлення позовної заяви в новій редакції з додатками стороні (а. с. 95-101). Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу визнано малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин свого не прибуття суду не повідомив; про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника в особі директора Ткаченко М.М.; водночас, представник позивача в п. 5 прохальної частини позовної заяви (в новій редакції) просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а. с. 99). Відповідач у судове засідання не з`явилась; копія ухвали суду від 30 вересня 2025 року та судові повістки про виклики до суду направлялись відповідачу [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 113, 120). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зазначене узгоджується із правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 провадження № 61-185св23. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за відсутністю адресата за вказаною адресою» - є належно врученими. Отже, суд розцінює відповідача [PERSON] як таку, що належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором в суді. Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші клопотання та заяви від відповідача суду також не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти порядку заочного розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 16.10.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 77288576 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір № 77288576). Згідно п. 1. Договору № 77288576 позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору № 77288576 сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 8 000,00 гривень; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка (базова)/день - 1,99 % фіксована; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,597 %; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) - 2,70 %; пеня %/день (не застосовується в період карантину) - 2,70%; орієнтовна загальна вартість позики - 9\~432,80 гривень. Крім того, із п. 4 Договору № 77288576 судом встановлено, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також зі змісту п. 12 Договору № 77288576 суд встановив, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 23 зворот). З Додатку № 1 до Договору позики № 77288576 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 16.10.2021 року, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, долученої до матеріалів позовної заяви слідує, що загальна вартість кредиту, з урахуванням 30 денного строку (на 15.11.2021 року) позики становить 9\~432,80 гривень, з яких 8\~000,00 гривень - сума кредиту, 1\~432,80 гривень - проценти за користування кредитом (а. с. 24). Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (нова редакція) (а. с. 51-56 зворот) судом встановлено, що у п. 6.5 цих Правил міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Водночас у п. 6.9 означених Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики (а. с. 53). Із довідки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» (далі - ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС») від 14.06.2025 року за № КД-000034089/ТНПП, адресованої ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вбачається, що між цією компанією, відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата - 16.10.2021 року; номер платежу d l b666b1-5d00-46fa-a0e 1-be8c05c8f1 12; сума - 8 000,00 гривень; отримувач - Вілковська Лілія - ЕПЗ № [NUMBER] (а. с. 57). Також судом встановлено, що 22.02.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 22/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та боржниками (а. с. 25-29 зворот). Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 22/02/22 від 22.02.2022 року (Витяг з Додатку № 3) судом встановлено, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , ІНП [NUMBER] , номер договору 77288576 в сумі 26\~403,91 гривень, з яких: 8 000,00 гривень - сума заборгованості за тілом, 18 403,91 гривень - сума заборгованості по процентам за користування (а. с. 39). Крім того, із Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року судом також встановлено, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив шляхом продажу новому кредитору належні йому права, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» як новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору (а. с. 8-13). Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року (Витяг з Додатку № 3) слідує, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 26 405,22 гривень, з яких: 8 000,00 гривень - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 18 403,91 гривень - сума заборгованості за нарахованими процентами, та 1,31 гривень - відповідальність за порушення грошового зобов`язання, згідно ст. 625 ЦК України (а. с. 24 зворот). Крім того, згідно розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.01.2023 року слідує, що відбулося нарахування 3 % річних за користування грошовими коштами у період з 22.02.2022 року по 23.02.2022 року на залишок заборгованості у розмірі 8\~000,00 гривень, кількістю 2 дні, у сумі 1,31 гривень (а. с. 6). Тож, позивач за договором № 77288576 від 16.10.2021 року просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 1,31 гривень. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на означені положення матеріального права, беручи до уваги, що до загальної суми боргу, що заявлена позивачем до стягнення із відповідача, включені 3 % річних за період із 22.02.2022 року по 23.02.2022 року включно, суд вказану позовну вимогу вважає обґрунтованою та вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року (далі - Закон № 675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону № 675). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні кредитного договору № 77288576 від 16.10.2021 року, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» грошових коштів в сумі 8\~000,00 гривень, так і доказів своєчасного та повного виконання умов Договору № 77288576 від 16.10.2021 року у строки, передбачені цим правочином, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується прохання позивача, що викладене у п. 3 прохальної частини позовної заяви (в новій редакції), про стягнення із відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 13\~000,00 гривень, то суд зазначає про таке. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Ткаченко М.М. та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (далі - АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС») в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. (а. с. 45-47); 2) Заявку на надання юридичної допомоги № m від 2024 року (додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а. с. 47 зворот); 3) Акт б/н про надання юридичної допомоги від 2024 року (додаток № « до Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а. с. 48); 4) Прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року (а. с. 49 - зворот); 5) Витяг з Акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року (а. с. 50); Заявку на надання юридичної допомоги № 202 від 01.07.2025 року (а. с. 50 зворот). Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч. 1, 2 наведеної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 0545910009 від 12 серпня 2025 року позивач сплатив 2 422,40 гривень судового збору за звернення до суду з цим позовом. Тож, оскільки позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved