Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. Позивач [PERSON] 30.07.2025 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовною заявою, у якій просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів, які стягуються на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2025 у справі №442/2180/25, та стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6, а не 1/4, його заробітку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішеням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.08.2016 було розірвано. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі від 06.05.2025 змінено розмір стягуваних з нього аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2024 на частку від його доходу в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Звертає увагу, що 25.09.2018 між ним та [PERSON] було укладено шлюб і у них [INFO] народився син [PERSON] , а відтак змінився його сімейний стан, зважаючи на додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] та дружини [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці, а відтак він змушений їх утримувати Вказує, що він проходить військову службу в лавах ЗСУ, а його колишня дружина покинула Україну, переїхавши на постійне місце проживання до Республіки Польща, а відтак, кошти, які він сплачує на утримання сина витрачає на свої власні потреби. Звертає увагу, що він є військовослужбовцем, має ряд захворювань, які потребують постійного лікування та реабілітаційних заходів. За таких обставин вважає, що сплачуваний ним розмір аліментів на утримання сина від першого шлюбу, а також витрати на утримання дружини та малолітньої дитини перевищують 50% його доходу, а тому він не має можливості належним чином себе утримувати у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з даним позовом. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Хомик А.П. 31.07.2025 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо встановлення місця реєстрації відповідача, відповідно до якої відомості про особу [PERSON] у реєстрі не знайдено. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.\~Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21.08.2025. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Зазначена ухвала надсилалась відповідачу за вказаною в позовній заяві адресою місця проживання, однак отримана нею не була, поштова кореспонденція повернута до суду з відміткою "закінчення терміну зберігання", у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30.10.2025. 18.09.2025 від відповідачки поступила електронна форма звернення щодо ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. Позиція сторін по справі. 25.09.2025 відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідачка позову не визнає і просить в його задоволенні відмовити. Посилається на те, що народження у позивача іншої дитини не призводить до зменшення розміру аліментів. При цьому жодних доказів захворювання чи погіршення його матеріального становища, які б унеможливлювали сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі позивач не надає В судовому засіданні представник позивача адвокат Андрейків Ю.Я. позов підтримує та просить його задоволити з підстав, викладених у позові. Представник відповідачки адвокат Шулак О. позов заперечує, просить залишити його без задоволення. Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши письмові матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Згідно\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлені судом фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2025, змінено розмір стягнення аліментів, які стягувались на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2024 у справі №№442/2496/24, та\~ухвалено про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] встановлено, що 25.09.2018 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] і останній присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , в даному шлюбі у позивача [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 18.11.2025, заборгованість зі сплати аліментів у позивача на утримання сина [PERSON] перед відповідачкою відсутня. Відповідно до довідки №384 від 16.07.2025, виданої КП "Служба муніципального управління" Дрогобицької міської ради, [PERSON] , яка працює в КП "СМУ", з 23.04.2025 по 26.08.2025 перебувала у декретній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Відповідно до копії військового квитка, [PERSON] 30.05.2023 призваний за мобілізацією на військову службу у ЗСУ. Позивачем доказів щодо свого захворювання та неможливості надавати допомогу сину до суду не надано. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. У відповідності до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька. Згідно положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Як передбачає ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою У країни. Конвенцією про права дитини 1989 року, визначається ряд принципів правового статусу дитини, серед яких є: пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). У Постанові Верховного Суду України від 30.10.2019 року у справі № 462/4973/15-ц міститься правова позиція, що лише значне погіршення матеріального становища батька може стати підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він неспроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. На його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Отже, позивачем не підтверджено належними доказами та не наведено підстави для зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів відповідає вимогам закону, його зменшення з підстав, що позивач, утримуючи дитину та дружину в другому шлюбі, суперечитиме інтересам його дитини від першого шлюбу. Разом з тим, суд приймає до уваги висновки\~Верховного Суду, викладені у постановах № 759/10277/18 від 11.03.2020 року та № 643/11949/19 від 16.06.2021 року, які зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Суд не може залишити поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок зроблений у постановах Верховного Суду № 664/252/19-ц від 05.02.2020 року, № 173/2312/18 від 09.11.2022 року. Висновки суду. Відповідно до п. 30\~рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland»\~від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). За таких обставин, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що\~позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки в позові відмовлено, а тому судові витрати покладаються на позивача а стягненню з відповідачки не підлягають. Приписами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed