Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 26.09.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (далі - ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ") звернулося до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9313869 від 06.03.2023. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит № 9313869, за умовами якого відповідач отримала 6 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, згідно з графіком сплати кредитних коштів. Договір був підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, який був надісланий в її особистий кабінет в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця. В особистому кабінеті відповідач зазначила реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів. Електронна ідентифікація відповідача була здійснена при вході в особистий кабінет шляхом перевірки правильності введення одноразового ідентифікатора, який був надісланий відповідачу на її мобільний номер телефону або електронну пошту. ТОВ "МІЛОАН" умови договору про споживчий кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану вище суму, тоді як відповідач умови договору не виконала. 26.07.2023 між первісним кредитором ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" було укладено Договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 9313869 від 06.03.2023. У зв`язку із порушенням зобов`язань відповідачем [PERSON] її заборгованість за договором про споживчий кредит № 9313869 від 06.03.2023 становить 24 150 гривень, та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 6 000 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків - 17 550 грн, простроченої заборгованості за комісією - 600 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. 14.10.2025 засобом поштового зв`язку відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому просила зменшити розмір нарахованих відсотків, штрафів і пені, виходячи з принципів розумності, справедливості та добросовісності, відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу позивача як таких, що не відповідають принципу співмірності та розумності, залишити до стягнення лише суму основного боргу (тіло кредиту) або суму, яку суд визнає справедливою, судові витрати покласти на позивача. Мотивуючи відзив, відповідач зазначила, що з вказаною сумою вона не погоджується, оскільки тіло кредиту становило лише 6 000 грн, а решта суми складається з нарахованих відсотків, пені та штрафів, які є явно завищеними та неспівмірними із сумою основного боргу. Кредит було оформлено через електронний кабінет. Повідомлення про передачу боргу іншій компанії вона не отримувала. До відзиву відповідач долучила копію ухвали про відкриття провадження у справі від 24.09.2025, копію довідки ВПО від 20.04.2022 та підтвердження надіслання позивачу копії відзиву з додатками (а.с. 48-55). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, поданий нею 24.10.2025 відзив на позовну заяву містить клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 24.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 19.11.2025. (а.с. 44). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив та прийняття її до розгляду (а.с. 109). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 06.03.2023 між ТОВ "МІЛОАН" і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 9313869 на отримання кредитних коштів у сумі 6 000 грн шляхом безготівкового перерахування з використанням картки № [NUMBER] із загальним строком кредиту 105 днів з 06.03.2023, який складається з пільгового і поточного періодів. Згідно з п. 1.3.1 Договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 21.03.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19.06.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2 Договору). Пунктом 1.4 Договору визначено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 21.03.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 19.06.2023 (останнього дня строку кредитування). Відповідно до 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 600 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Пунктами 1.5.2, 1.5.3 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 1 350,00 грн та нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 16 200,00 грн нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. На підставі зазначених умов було складено відповідний графік платежів та підписано сторонами паспорт споживчого кредиту. До договору також долучено анкету-заяву на кредит № 9313869 від 06.03.2023 (а.с. 67, 68, 70). Договір було підписано відповідачем 06.03.2023 о 13:08 год електронним підписом - одноразовим ідентифікатором J64225, який було надіслано відповідачу на її мобільний номер телефону [NUMBER] (а.с. 69). З платіжного доручення № 95115101 від 06.03.2023 убачається, що ТОВ "МІЛОАН" свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 9313869 від 06.03.2023 виконало і надало кредитні кошти позичальнику у повному обсязі, здійснивши переказ грошових коштів в сумі 6 000 грн на банківську картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] (а.с. 71). За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 9313869 від 06.03.2023 встановлено, що відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 6 000 грн. За умовами договору ТОВ "МІЛОАН" було нараховано комісію у сумі 600 грн за оформлення кредиту, протягом пільгового періоду з 06.03.2023 до 21.03.2023 (15 днів) здійснено нарахування процентів у сумі 1 350 грн, протягом поточного періоду з 21.03.2023 до 19.06.2023 (90 днів) - у сумі 16 200 грн (а.с. 72). Тобто нарахування відсотків здійснювалося первісним кредитором в межах строку кредитного договору та відповідно до його умов, узгоджених сторонами договору. 26.07.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" був укладений Договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги від ТОВ "МІЛОАН" до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" у т.ч. і за договором про споживчий кредит № 9313869 від 06.03.2023, укладеним між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем, що підтверджується копією Витягу з реєстру Боржників від 10.09.2025 до Договору відступлення права вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 (у новій редакції згідно з додатковою угодою № 1 від 04.02.2025, якою було змінено форму реєстру боржників) (а.с. 75-80, 86, 88). Відповідно до платіжної інструкції № 72130 від 26.07.2023 на виконання умов вказаного вище договору ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" здійснило плату ТОВ "МІЛОАН" за відступлення прав вимоги у сумі 1 213 581,70 грн (а.с. 87). Як убачається з вказаного вище Витягу з реєстру Боржників, сума заборгованості відповідача становить 24 150 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн; заборгованість за відсотками - 17 550 грн; заборгованість за комісією - 600 грн (а.с. 88). Таким чином, до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" перейшли всі права ТОВ "МІЛОАН" щодо права вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 9313869 від 06.03.2023 у сумі 24 150 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотиви суду. У судовому засіданні було встановлено, що між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договору про споживчий кредит № 9313869 від 06.03.2023. Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови його повернення, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та комісії за надання кредиту. Договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором J64225, який був надісланий на її фінансовий номер телефону. На підтвердження виконання ТОВ "МІЛОАН" зобов`язання за договором про споживчий кредит, позивачем надано платіжне доручення № 95115101 від 06.03.2023 про перерахування коштів у сумі 6 000 грн на кредитний рахунок № [NUMBER], отримувачем зазначено [PERSON] , призначення платежу - кошти згідно з договором № 9313869 від 06.03.2023. Хоча позивачем і не доведено належними доказами факт перерахування грошових коштів [PERSON] , вказаний факт відповідач визнала та підтвердила у своєму відзиві на позовну заяву. За таких обставин, суд вважає встановленим факт укладення договору між ТОВ "МАНІВЕО" і [PERSON] та отримання кредитних коштів останньою. Заперечення відповідача щодо нарахування відсотків, пені і штрафів, які вона вважає завищеними та неспівмірними із сумою основного боргу, суд вважає безпідставними, з огляду на таке. Договором визначено строк дії кредитного договору - 105 днів, з яких 15 днів - пільговий період, 90 днів - поточний період. Сторонами обумовлено розмір процентної ставки, за якою мали нараховуватися відсотки: 1,5 % протягом пільгового періоду, 3 % протягом поточного періоду. Крім того, на підставі наведених умов, сторонами договору було узгоджено та підписано графік платежів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості було перевірено судом і встановлено, що нарахування відсотків здійснювалися первісним кредитором відповідно до умов договору, які були узгоджені сторонами під час його укладання. Так, протягом пільгового періоду з 06.03.2023 до 21.03.2023 (15 днів) ТОВ "МІЛОАН" здійснено нарахування процентів за процентною ставкою 1,5% від у сумі 1 350 грн, протягом поточного періоду з 21.03.2023 до 19.06.2023 (90 днів) - у сумі 16 200 грн. Тобто за весь строк дії кредиту (105 днів) було нараховано проценти у загальному розмірі 17 550 грн. Тобто нарахування відсотків здійснювалося первісним кредитором в межах строку кредитного договору та відповідно до його умов, узгоджених сторонами договору. Відповідно до 1.5.1 Договору ТОВ "МІЛОАН" було нараховано комісію у сумі 600 грн за оформлення кредиту. Підстав для зменшення суми нарахованих відсотків та комісії не убачається. Штрафи та пеня, про які зазначає у відзиві відповідач, первісним кредитором та позивачем не нараховувалися. Отже, відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище договором про споживчий кредит у загальному розмірі 24 150 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн; заборгованість за відсотками - 17 550 грн; заборгованість за комісією - 600 грн. Щодо заперечень відповідача стосовно недоведеності факту переходу прав вимоги від первісного кредитора ТОВ "МАНІВЕО" до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" суд зазначає таке. Відповідно до п. 3.2.6 Договору про споживчий кредит кредитодавець має право, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України позичальнику нe повертається і зараховується в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим Договором. Як убачається з матеріалів справи, 26.07.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" був укладений Договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, пунктами 1.1, 1.2 якого передбачено, що нa умовах, встановлених цим Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором i боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Факт переходу до позивача права вимоги до відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреною копією договору відступлення прав вимоги та додатковою угоди до нього, актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом з Реєстру боржників та платіжної інструкції щодо здійснення оплати за відступлення прав вимоги, які приймаються судом як належні і допустимі докази. За таких обставин доводи відповідача щодо недоведеності переходу прав вимоги від ТОВ "МІЛОАН" до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" суд вважає необґрунтованими. Доводи відповідача щодо неповідомлення її про зміну кредитора не заслуговують на увагу, оскільки, як було зазначено вище, п. 3.2.6 Договору про споживчий кредит кредитодавець має право, зокрема відступати свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. Інші доводи, наведені відповідачем у відзиві та досліджені судом, суд вважає безпідставними та такими, що не впливають на висновки суду під час ухвалення рішення. Отже, враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідачем не надано до суду доказів виконання зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Щодо витрат зі сплати судового збору. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору. Клопотання відповідача про покладення судових витрат на позивача задоволенню не підлягає, оскільки зазначене не ґрунтується на нормах матеріального права та є суб`єктивним тлумаченням відповідачем положень ст. 141 ЦПК України. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 01.07.2025 між Адвокатським об`єднанням "Апологет" і ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір про надання правничої допомоги № 0107, до якого додається акт № Д/2716 наданих послуг, яким підтверджується факт надання адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг відповідно до положень укладеного договору, зокрема за кредитним договором № 9313869 від 06.03.2023, де боржником є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Сума наданих послуг складає 8 000 грн (а.с. 93-94, 95). З детального опису наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 19.09.2025 убачається, що на вказані вище послуги було витрачено 6 год 30 хв. (а.с. 96). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих сторонами документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 8 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Разом з цим, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо завищеної вартості витрат на правничу допомогу. Не зважаючи на заперечення відповідача проти стягнення з неї на користь позивача витрат на правничу допомогу, нею не було заявлено відповідне клопотання про їх зменшення. Натомість матеріали справи містять належним чином завірені копії відповідних документів, що підтверджують факт укладення договору про надання професійної правничої допомоги та розмір фактично понесених позивачем витрат. Підстав для їх зменшення або відмови у стягненні їх з відповідача не убачається. Внаслідок задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved