Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 10 вересня 2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 16.09.2019. На даний час донька є повнолітньою та навчається в Сумському державному педагогічному університеті ім. А.С. Макаренка на денній формі навчання. Крім того зазначає, що нею понесені додаткові витрати на медичні послуги, пов`язані з лікуванням зубів, які просить стягнути з відповідача в розмірі 50% від суми витрат, що складає 23\~540,00 грн. Вказує, що не в змозі самостійно утримувати доньку, яка навчається на денному відділенні та не має можливості офіційно працевлаштуватись і мати самостійний заробіток. При цьому зазначає, що дитина знаходиться на повному її утриманні, і не може самостійно забезпечувати свої потреби. Батько офіційно працевлаштований, отримує стабільний заробіток, і в змозі утримувати матеріально доньку відповідно до діючого законодавства щодо забезпечення належного рівня життя дитини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання до його закінчення та додаткові витрати, пов`язані з лікуванням 23\~540,00 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12 вересня 2025 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 12). 11 листопада 2025 ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу на стороні позивача [PERSON] (а. с. 49). Заяви (клопотання) учасників справи. 07 листопада 2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, із якого встановлено, що відповідач погоджується частково з позовними вимогами, обґрунтовуючи наступними доводами. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на навчання в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу). Представник зазначає, що аліменти є власністю саме дитини, а не матері, тому Відповідач заперечує, щодо перерахування коштів саме Позивачці, та вважає, що перерахування аліментів на рахунок повнолітньої доньки буде кращим для її інтересів. Кожного місяця Відповідач добровільно на рахунок доньки сплачував кошти, якими вона розпоряджалася на власний розсуд, на підтвердження чого долучено квитанції за 2025 рік. Відповідач визнає частково заявлені вимоги та добровільно погоджується сплачувати аліменти на навчання доньки у розмірі 1/8 від усіх видів доходів, оскільки має середній щомісячний дохід близько 20 тисяч грн., і який менший ніж у Позивачки. Також при визначенні розміру аліментів просить враховувати дохід не тільки Відповідача, а й Позивача. Окрім цього, Відповідач має хронічний вірусний гіпатит С, остеохонроз поперекового відділу хребта з больовим та корінцевим синдромом, а тому, потребує постійного амбулаторного лікування, що підтверджується довідкою №59 від 29.10.2025 року. Також, на його утриманні перебуває мати похилого віку, пенсіонерка [PERSON] , яка має ряд захворювань та потребує постійного лікування, забезпечення коштами, харчуванням та ліками. Також, на утриманні у Відповідача є дружина [PERSON] та двоє її дітей, яких він також утримує та забезпечує в повній мірі. Також зазначає, що донька навчається за рахунок державного замовлення, онлайн, а тому не витрачає коштів на навчання. Вважає, що аліменти на навчання повнолітньої доньки, саме в розмірі 1/8 від доходів є цілком достатніми. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину (лікування) в розмір 50% від суми витрат, а саме 23 540,00 грн. Сторона відповідача\~просить відмовити\~у стягненні\~додаткових витрат,\~оскільки ознайомившись\~з актом\~вбачається,\~що послуги\~надавалися 10.10.2024,\~29.12.2024\~та 02.04.2025.\~Отже після квітня 2025\~ більше\~ніякі послуги\~не надавалися.\~В свою\~чергу,\~акт датовано\~08\~вересня 2025,\~тобто через\~п`ять місяців\~після виконання\~робіт,\~тому просить\~суд критично\~віднестися до\~такого документу.\~Окрім цього,\~акт №37\~виписаний на\~підставі договору\~б/н,\~але самого\~договору позивачка\~не надає,\~так само\~не надає\~докази оплати\~47\~080,00\~грн.,\~а тому\~вимога,\~щодо стягнення\~додаткових витрат\~в сумі\~23540.00\~грн є\~необгрунтованою та\~такою,\~що не\~підлягає задоволенню. Окрім цього, додаткові витрати стрягнуються до досягнення повноліття дитини, а оскільки доньці - [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, а акт укладено 08.09.2025, тобто коли донька вже була повнолітня, а тому нормами Сімейного кодексу не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню доньку, і як наслідок така вимога не може бути задоволена (а. с. 28-30). 14 листопада 2025 до суду надійшли додаткові пояснення від позивача [PERSON] , із яких встановлено наступне. Так, додані до позовної заяви докази, а саме акт №37 від 08.09.2025 року є документальним підтвердженням понесених додаткових витрат на дитину (лікування) до досягнення нею повноліття. В акті чітко прописано, що Виконавець своїм підписом свідчить про оплату пацієнтом всієї суми наданих послуг, а пацієнт підтверджує факт оплати зазначеної в акті грошової суми та відсутність будь-яких претензій щодо наданих Виконавцем послуг". Позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину (лікування) є 50% від суми витрат, а саме 23 540,00 грн. Акт № 37 датовано 08.09.2025 роком, але лікування та сплата коштів відбувалася до досягнення повноліття доньки. Після досягнення повноліття були здійснені неодноразово витрати на лікування, але ці витрати не заявлені. Крім того, ортодонтичні послуги (лікування брекет-системою) будуть потрібні ще близько наступного року і потребуватимуть значних матеріальних витрат, які буде здійснювати виключно позивач. Відповідач, до досягнення повноліття, щомісячно перераховував кошти на рахунок доньки на дрібні витрати. В доданих відповідачем квитанціях не прописано що це аліменти. Ці кошти не витрачалися на харчування, лікування, одяг, взуття та інші життєво необхідні речі. Всі витрати були здійснені виключно за рахунок її коштів, також вона перераховувала кошти на рахунок доньки, про що свідчать платіжні інструкції. Також зазначає, що донька хоча і навчається в ВНЗ онлайн, при цьому потрібне інтернет з`єднання (безперебійне в умовах постійного вимикання світла), телефон, ноутбук, канцелярія, тощо. Крім того навчання змішане, всі практичні та лабораторні роботи біолога виконуються в приміщенні вузу, так як потребують додаткового обладнання. Щодо утримання відповідачем своєї родини, зазначає, що мати відповідача [PERSON] проживає окремо, самостійно, отримує пенсію та субсидію на оплату комунальних послуг, а тому не перебуває на його утриманні. Дружина [PERSON] є працюючою, окрім того отримує від держави пенсію на дітей по втраті годувальника, а тому не перебуває на утриманні відповідача. Діти дружини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] є на утриманні в держави, матері та не є на утриманні відповідача в повній мірі. Крім того [PERSON] проживає за кордоном та є на забезпеченні іншої країни. Враховуючи вказані вище обставини на утриманні відповідача ніхто не перебуває. Вона має більший дохід ніж відповідач, проте всі роки сама здійснювала виховання та забезпечення доньки всім необхідним, а відповідач не цікавився потребами дитини, хоча має рівні права та обов`язки щодо дитини. Враховуючи вказані вище обставини, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а. с. 56-58). У судовому засіданні позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] , які брали участь у справі у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та додаткових поясненнях. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Брайко Ю.В., які брали участь у справі у режимі відеоконференції, просили задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на період навчання в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), а у задоволенні вимоги щодо стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням просили відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши позивача, третю особу на її стороні, відповідача та його представника, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , коли сторони перебували у шлюбі, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а. с. 7). На підставі рішення суду від 16 вересня 2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 5-6). Зі змісту довідки Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка вбачається, що [PERSON] з 01.09.2024 дійсно є студенткою навчального закладу, і на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання природничо-географічного факультету, з кінцевим терміном навчання 30 червня 2028 (а. с. 3). Таким чином, судом встановлено, що повнолітня [PERSON] , 2007 року народження здобуває освіту та не може самостійно заробляти собі на життя, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, як зазначає позивач, відповідач як батько дитини, який є офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, не забезпечує матеріально спільну дитину. Крім того, позивач просить стягнути додаткові витрати, пов`язані з лікуванням зубів в розмірі 50% від загальної суми витрат 47 080,00 грн., що становить 23 540,00 грн., на підтвердження чого надала акт прийому-передачі наданих послуг ТОВ «Професорська стоматологія» № 37 від 08 вересня 2025 до договору б/н (а. с. 3-4). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. При цьому, Сімейним кодексом\~України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св181 зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У постанові від 16 лютого 2022 у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності вказаних вище юридичних фактів. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки суду. Щодо вимоги про стягнення аліментів на навчання в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] , 2007 р.н., яка є донькою [PERSON] , продовжує навчання на денному відділені у навчальному закладі, і при цьому потребує матеріальної допомоги, а відповідач в свою чергу має обов`язок та можливість щодо утримання своєї дитини. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в обраний спосіб відповідає вимогам закону. Проте, відповідачем доведено, що останній не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у визначеному розмірі частки від усіх видів заробітку, оскільки він хоча і має стабільний дохід, проте на його утриманні також перебувають неповнолітні діти його дружини від іншого шлюбу та матір похилого віку. Крім того, відповідач має проблемі зі здоров"ям, тому потребує витрат на своє лікування. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що донька навчається на бюджетній основі у режимі онлайн, а тому не витрачає значних коштів на навчання, оскільки навчання в форматі онлайн також потребує інтернет з"яднання, телефону, ноутбуку, канцелярії та додаткових матеріалів. Крім того, навчання у ВНЗ змішане та потребує відвідування навчального закладу очно для проведення практичних та лабораторних робіт. З урахуванням встановлених обставин, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, принципу справедливості, розумності та рівноваги, а також з урахуванням потреб спільної дитини, яка є повнолітньою та продовжує навчання та не має власного заробітку, а тому враховуючи вище викладені обставини, виходячи із спільного обов`язку батьків утримувати дитину, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь доньки на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину (лікування) в розмірі 50% від загально суми витрат - 23 540,00 грн. Представник відповідача просить суд відмовити в цій частині позовних вимог, оскільки Сімейний кодекс України передбачає стягнення додаткових витрат виключно на неповнолітніх дітей, тобто можливість стягнення додаткових витрат на повнолітніх доньку/сина чинним законодавством не передбачена. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання або у разі досягнення дочкою, сином віку двадцяти трьох років; право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження навчального закладу тощо. Положення цієї глави 16 Сімейного кодексу України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У випадку, коли повнолітні дочка, син потребують матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення ними двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України щодо додаткових витрат на дитину, не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 766/12242/16-ц (провадження № 61-35731св18). Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач [PERSON] в інтересах третьої особи [PERSON] , як повнолітньої доньки відповідача [PERSON] , просить стягнути додаткові витрати, які складають половину від вартості за лікування зубів. Проте у задоволенні вказаної позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням зубів, слід відмовити з огляду на те, що обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, не передбачений нормами Глави 16 СК України. Судові витрати. Оскільки позивач, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial