Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Військова частина [NUMBER] , Міністерство оборони України, \~ [INFO] , Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оголошення особи померлою. Представник заявниці [PERSON] - адвокат Бардадим О.К. обґрунтовує заявлені вимоги тим, що [PERSON] є дружиною [PERSON] . [PERSON] з 02.08.2023 року був призваний [INFO] на військову службу. Сповіщенням сім`ї № 147 від 28.12.2023 року заявницю було сповіщено, що її чоловік [PERSON] [INFO] , розвідник-далекомірник відділення управління командира 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , будучи вірним Військовій присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойових завдань, в районі м. Авдіївка Донецької області, зник безвісти 15.12.2023 року. \~ \~ \~ \~Оголошення чоловіка померлим заявниці необхідно для оформлення соціальних виплат у зв`язку зі смертю військовослужбовця. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду та залучено до участі у справі у вказаній цивільній справі в якості заінтересованих осіб: [INFO] , Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). \~ \~ \~ \~Представник заявниці [PERSON] - адвокат Бардадим О.К. та заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України Андрієнко К.О. подав до суду письмові пояснення щодо заявлених вимог та просить суд розглянути справу без участі представника Міністерства оборони України. \~ \~ \~ \~Заінтересовані особи: Військова частина [NUMBER] , [INFO] в судове засідання не з`явилися, будь-яких пояснень щодо заявлених вимог не надали, про причини неявки суду не повідомили. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа - Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явилася, проте на виконання ухвали суду від 22.09.2025 про витребування доказів надала повний витяг з ДРАЦСГ про народження № 00054422850 від 28.10.2025 на [PERSON] , [INFO] (а.с.129-131), та одночасно повідомлено, що актові записи про народження дітей у [PERSON] за даними архіву відділу та Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлені. Заслухавши пояснення представника заявниці та заявницю, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] . Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вбачається, що 04 жовтня 2019 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зроблено відповідний запис № 2776. Після реєстрації шлюбу прізвище заявниця у справі змінила на [PERSON] (а.с.13). З наданих відповідних витягів Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що відомості про дітей у [PERSON] відсутні, відомості про батька: [PERSON] , [INFO] , відомості про матір: [PERSON] , [INFO] (а.с.130). [PERSON] з 02.08.2023 року був призваний [INFO] на військову службу. Сповіщенням сім`ї № 147 від 28.12.2023 року заявницю було сповіщено, що її чоловік [PERSON] [INFO] , розвідник-далекомірник відділення управління командира 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , будучи вірним Військовій присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойових завдань, в районі м. Авдіївка Донецької області, зник безвісти 15.12.2023 року (а.с.14). Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.12.2023 року № 2010 було призначено службове розслідування за фактом безвісти зниклого військовослужбовця [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.12.2023 року № 2010 (а.с.18-19). Під час проведення службового розслідування з приводу обставин зникнення безвісти солдата [PERSON] встановлено, що відповідно до бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] від 10.12.2023 № 167/715/КСП/ДСК, особовий склад у кількості 12 військовослужбовців 2 мінометної батареї вказаного батальйону був переданий в підпорядкування командира військової частини [NUMBER] для виконання бойових завдань за призначенням поблизу населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області (а.с.20-29). Згідно рапорту командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] капітана [PERSON] від 20.12.2023 № 16896 стало відомо, що [INFO] близько 11:00, виконуючи бойове розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону № 167/715/КСП/ДСК від [INFO] поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області, внаслідок ворожого обстрілу попередньо загинув солдат [PERSON] , розвідник-далекомірник відділення управління командира 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону. Тіло солдата [PERSON] евакуювати не вдалося (а.с.30-31). Згідно з поясненнями радіотелефоніста відділення управління командира 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону солдата [PERSON] (а.с.46-48), 10.12.2023 біля 19:00 в складі групи військовослужбовців [NUMBER] механізованого батальйона, відповідно до бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону від 10.12.2023 № 167/715/ксп/дск, він був відправлений в м. Авдіївка Донецької області для виконання бойового завдання. З 10.12.2023 по 13.12.2023 вони знаходилися в м. Авдіївка в резерві військової частини [NUMBER] . 13.12.2023 в складі військовослужбовців 2 мінометної батареї, а саме: його, солдата [PERSON] , старшого солдата [PERSON] біля 05:30 отримали наказ висунутись та зайняти позицію «Ліверпуль» для її оборони. Їм було повідомлено, що позицію утримують військовослужбовці ЗСУ. Біля 6:00 вони зайшли на позицію. В той же день вони перебрались на іншу позицію, яка була метрах в 30 від попередньої, під назвою «Підвал». Вказані позиції постійно обстрілювались ворожою артилерією. 14.12.2023 біля 15:00 позицію «Підвал» атакували ворожі дрони, скинувши на них боєприпас з отруйним газом. Газ проник в підвал. Солдат [PERSON] вискочив з підвалу і побіг в сторону позиції «Ліверпуль». З моменту його появи на відкритій місцевості, по ньому був відкритий вогонь ворога із кулеметів та автоматів. Він добіг до позиції «Ліверпуль» і стрибнув в окоп. Через деякий час з позиції «ліверпуль» по радіозв`язку передали старшому з позивним « [PERSON] », що [PERSON] поранений, а ще пізніше, що в нього кульове поранення в живіт, на що почули відповідь, що увечері буде евакуація. Евакуація пораненого не відбулася із-зі щільного артилерійського обстрілу. Наступного дня, [INFO] , біля 10:00 по радіозв`язку передали з позиції «Ліверпуль», що солдат [PERSON] помер. Біля 16:00 того ж дня його тіло намагалися евакуювати з позиції «Ліверпуль», але при цьому було поранено двох військовослужбовців. В подальшому можливості також не було із-за постійних ворожих обстрілів (а.с.46-48). 17.12.2023 позиція «Підвал» була остаточно зруйнована артилерійськими обстрілами та знищена радіостанція, по якій солдат [PERSON] та старший солдат [PERSON] тримали зв`язок. 18.12.2023, перебуваючи на КСП військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] , вони дізналися, що позицію « [PERSON] » залишив останній військовослужбовець ЗСУ, а тіло солдата [PERSON] так і залишилось в окопі на вказаній позиції. Відповідно, організувати пошукові заходи зброї та солдата [PERSON] стало неможливо. В ході проведення службового розслідування, ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених положеннями ст. 429 Кримінального кодексу України, а саме: «Самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю» та положеннями ст. 430 Кримінального кодексу України «Добровільна здача в полон», в діях військовослужбовця 2 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , а саме: солдата [PERSON] , на даний час не встановлено. Будь-яких інших неправомірних дій з боку названого військовослужбовця на даний час не встановлено. Подія сталася під час виконання солдатом [PERSON] обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії Російської Федерації. В своєму рапорті командир [NUMBER] механізованого батальйону капітана [PERSON] від 20.12.2023 року доповів, зокрема, але не виключно, про те, що «…15.12.2023 близько 11 години, виконуючи бойове завдання командира [NUMBER] механізованого батальйону 167/715/ксп/дск від 10.12.2023 поблизу н.п. Авдіївка Донецької області, внаслідок ворожого обстрілу попередньо загинув розвідник-далекомірник відділення управління командира 2 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Тіло солдата [PERSON] евакуювати не вдалося. Солдат [PERSON] перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилеті та шоломі). Він не вчиняв дії, що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, а також дії, пов`язані із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, не перебував у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин.» (а.с.30). Згідно пояснень [PERSON] (а.с.43-44), радіотелефоніста лінійного наглядача мінометної батареї 3 механізованого батальйону, старшого солдата військової частини [NUMBER] , останній по суті заданих питань повідомив, зокрема, але не виключно «…що 10.12.2023 біля 19:00 в складі групи військовослужбовців [NUMBER] механізованого батальйона, відповідно до бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону від 10.12.2023 № 167/715/ксп/дск, був відправлений в м. Авдіївка Донецької області для виконання бойового завдання. З 10.12.2023 по 13.12.2023 ми знаходилися в м. Авдіївка в резерві 110 ОМБр. 13.12.2023 я в складі нашого підрозділу, а саме: солдата [PERSON] та солдата [PERSON] біля 05:30 отримав наказ висунутись та зайняти позицію «Ліверпуль» для її оборони. Нам було повідомлено, що позицію утримують наші військовослужбовці. Біля 6:00 ми зайшли на позицію. В той же день ми перебрались на іншу позицію, яка була метрах в 30, під назвою «Підвал». Вказані позиції постійно обстрілювались ворожою артилерією. 14.12.2023 біля 15:00 нашу позицію атакували ворожі дрони, скинули на нас боєприпаси з отруйним газом. Газ проник до нас в підвал. Солдат [PERSON] вискочив з підвалу і побіг в сторону позиції «Ліверпуль», де були військовослужбовці ЗСУ, яких ми не знали. З самого початку по ньому був відкритий стрілецький вогонь ворога із кулеметів та автоматів. Він добіг до позиції «Ліверпуль» і пригнув в окоп. Через деякий час з позиції «Ліверпуль» по радіостанції передали старшому з позивним «Баварія», що [PERSON] поранений, а ще пізніше, що він поранений в живіт на що «Баварія» відповів, що увечері буде евакуація. Евакуація пораненого не відбулася із-за сильного артилерійського обстрілу. Вранці біля 10:00 по радіостанції передали, що солдат [PERSON] помер. Біля 16:00 його тіло намагалися евакуювати військовослужбовці з позиції «Ліверпуль», але при цьому було поранено двух бійців при ворожому артобстрілі. Тіло [PERSON] так і залишилось в окопі на позиції «Ліверпуль». 17.12.2023 біля 18:00 ми вирушили в сторону м. Авдіївка так як позиція «Підвал» була зруйнована постійними артилерійськими обстрілами. Із-за постійних ворожих обстрілів не можна було підібратися до [PERSON] , тим більше його евакуювати. Зранку 18.12.2023 ми дісталися на КСП 110 ОМБр. Згодом ми також дізналися, що позицію « [PERSON] » залишив останній наш військовослужбовець.». Згідно пояснень [PERSON] , радіотелефоніста мінометної батареї 3 механізованого батальйону, солдата військової частини [NUMBER] (а.с.46-48), останній по суті заданих питань повідомив, зокрема, але не виключно «…що 10.12.2023 біля 19:00 в складі групи військовослужбовців [NUMBER] механізованого батальйона, відповідно до бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону від 10.12.2023 № 167/715/ксп/дск, був відправлений в м. Авдіївка Донецької області для виконання бойового завдання. З 10.12.2023 по 13.12.2023 ми знаходилися в м. Авдіївка в резерві 110 ОМБр. 13.12.2023 я в складі нашого підрозділу, а саме: старшого солдата [PERSON] та солдата [PERSON] біля 05:30 отримав наказ висунутись та зайняти позицію «Ліверпуль» для її оборони. Нам було повідомлено, що позицію утримують наші військовослужбовці. Біля 6:00 ми зайшли на позицію. В той же день ми перебрались на іншу позицію, яка була метрах в 30, під назвою «Підвал». Вказані позиції постійно обстрілювались ворожою артилерією. 14.12.2023 біля 15:00 нашу позицію атакували ворожі дрони, скинули на нас боєприпаси з отруйним газом. Газ проник до нас в підвал. Солдат [PERSON] вискочив з підвалу і побіг в сторону позиції «Ліверпуль», де були військовослужбовці ЗСУ, яких ми не знали. З самого початку по ньому був відкритий стрілецький вогонь ворога із кулеметів та автоматів. Він добіг до позиції «Ліверпуль» і пригнув в окоп. Через деякий час з позиції «Ліверпуль» по радіостанції передали старшому з позивним « [PERSON] », що [PERSON] поранений, а ще пізніше, що він поранений в живіт на що «Баварія» відповів, що увечері буде евакуація. Евакуація пораненого не відбулася із-за сильного артилерійського обстрілу. Вранці біля 10:00 по радіостанції передали, що солдат [PERSON] помер. Біля 16:00 його тіло намагалися евакуювати військовослужбовці з позиції «Ліверпуль», але при цьому було поранено двух бійців при ворожому артобстрілі. Тіло [PERSON] так і залишилось в окопі на позиції «Ліверпуль». 17.12.2023 біля 18:00 ми вирушили в сторону м. Авдіївка так як позиція «Підвал» була зруйнована постійними артилерійськими обстрілами. Із-за постійних ворожих обстрілів не можна було підібратися до [PERSON] , тим більше його евакуювати. Зранку 18.12.2023 ми дісталися на КСП 110 ОМБр. Згодом ми також дізналися, що позицію « [PERSON] » залишив останній наш військовослужбовець.». Наказом командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 12.01.2024 року № 44 було завершене службове розслідування за фактом безвісти зниклого військовослужбовця [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , за результатами якого наказано вважати таким, що зник безвісти 15.12.2023, під час виконання обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії Російської Федерації в районі населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області розвідника-далекомірника відділення управління командира 2 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , солдата [PERSON] (а.с.80-83). Оголошення чоловіка померлим заявниці необхідно для оформлення соціальних виплат у зв`язку зі смертю військовослужбовця. \~ \~ \~ \~ Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 №562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 №457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.» Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 № 380/43786. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. За приписами ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 47 ЦПК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 зробила висновок, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Також Велика Палата Верховного Суду зазначає, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до обставин цієї справи ймовірна загибель [PERSON] відбулася під час виконання ним бойових завдань, в районі м. Авдіївка Донецької області. На сьогодні згідно з Наказом № 376 Авдіївська міська територіальна громада Донецької області належить до переліку територій «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України», дата початку тимчасової окупації 29.02.2024. При цьому відповідно до Наказу № 376 вказана громада в розділі «Території активних бойових дій» зазначено початок бойових дій 24.02.2022, дата завершення бойових дій 28.02.2024, дата завершення тимчасової окупації відсутня, територія не деокупована. Тобто у Наказі № 376 встановлено, що 28.02.2024 припинено ведення бойових дій, вказану територію окуповано, тобто саме ця дата є днем закінчення активних бойових дій на цій місцевості. Отже, строк для оголошення особи померлою слід рахувати саме з цієї дати. Таким чином станом на сьогодні шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст. 46 ЦК України, сплив, а отже, є усі підстави для оголошення [PERSON] померлим. Датою смерті [PERSON] вважати [INFO] . Місцем смерті [PERSON] вважати м.Авдіївка Донецької області. \~ \~ \~ \~За змістом приписів\~ст. 47 ЦК України\~правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3\~ст. 46 ЦК України\~фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, оцінивши наведені заявницею обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. \~ \~ \~ \~Частиною 7 статті 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно достатті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved