Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

\~08 жовтня 2025 року представник заявника звернувся до суду із заявою встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування\~заяви зазначив,\~що [INFO] помер\~батько [PERSON] \~ [PERSON] ,\~про що\~Глобинським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Кременчуцькому районі\~Полтавської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції складено\~відповідний актовий\~запис №481\~від 14.11.2024\~року та\~видано свідоцтво\~про смерть.\~Після смерті\~ [PERSON] залишилося\~спадкове майно,\~а саме\~частина квартири,\~що належала\~померлому на\~праві спільної\~сумісної власності\~на підставі\~Свідоцтва про\~право власності\~на житло\~від 29.05.2000\~року.\~Іншими співвласниками\~квартири,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~є дружина\~померлого -\~ [PERSON] ,\~син [PERSON] \~та [PERSON] .\~Для визначення\~частки померлого\~у спільній\~сумісній власності\~необхідні нотаріальні\~заяви інших\~співвласників.\~Родинні зв`язки\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~підтверджується Свідоцтвом\~про укладення\~шлюбу серії\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований Глобинським\~відділом ЗАГС\~Полтавської області\~актовий запис\~№13\~від 14.02.1981\~року.\~Родинні зв`язки\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~підтверджується Свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданий Глобинським\~райвідділом реєстрації\~актів громадянського\~стану актовий\~запис №88\~від 23.06.1990\~року.\~Проте було\~виявлено,\~що родинні\~зв`язки між\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~документально не\~підтверджуються,\~оскільки прізвище\~Заявника,\~яке зазначене\~в паспорті\~громадянина України,\~не співпадає\~з написанням\~прізвища в\~інших документах\~та з\~прізвищами зазначених\~співвласників квартири.\~Тому Заявник\~вимушений звернутися\~до суду\~з даною\~заявою та\~встановити вищевказані\~факти. Також було виявлено, що родинні зв`язки між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] документально не підтверджуються, оскільки прізвище Заявника, яке зазначене в паспорті громадянина України, не співпадає з написанням прізвища в інших документах та з прізвищами зазначених співвласників квартири. Посилаючись на\~викладене,\~просив суд\~встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] являється рідною матір`ю, а [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] являється рідним братом - [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] . Встановити факт, що Свідоцтво право власності на житло від 29.05.2000 року на квартиру по [ADDRESS] , виданого в тому числі на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] . У судове засідання представник заявника, заявник не з`явилися, направили заяву в якій просить справу розглядати за їх відсутності. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, направили заяву в про розгляд справи у їх відсутності та не заперечує щодо заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні 13 листопада 2025 завершено розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд оголосив про перехід до стадії судового рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 18.01.1999 року Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області, [PERSON] народився в м.Глобине Полтавської області (а.с.4). Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 червня 1997року батьками [PERSON] / [PERSON] є\~померлий -\~ [PERSON] / [PERSON] \~та [PERSON] \~(а.с.\~6)\~та згідно\~копії повторного\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 04\~ листопада\~2015\~року батьками [PERSON] є померлий - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] , [INFO] уклав шлюб з [PERSON] , серії [NUMBER] , зареєстрований Глобинським відділом ЗАГС Полтавської області актовий запис №13 від 14.02.1981 року (а.с. 10). Родинні зв`язки між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий Глобинським райвідділом реєстрації актів громадянського стану актовий запис №88 від 23.06.1990 року (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.11.2024 року [INFO] помер [PERSON] ( а.с.14). У документі, що підтверджує право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] «Свідоцтва про право власності на житло» від 29 травня 2000 року прізвища спадкодавця записано, як « [PERSON] » (а.с.16). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватного нотаріуса [PERSON] за № 80404332 від 11.03.2025 спадкодавцем зазначено [PERSON] ( а.с.15). Таким чином, матеріалами справи підтверджено розбіжність у написанні прізвища заявника. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає таке. Згідно з частиною першою статті 4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. ч. 1-4\~ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2\~статті 77 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6\~статті 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1\~ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 квітня 2020 року справі №302/991/19, провадження № 61-1128св20. Так, існують розбіжності у прізвищі померлого та спадкоємця у свідоцтві про народження дитини, документі на право власності на нерухоме майно, у паспорт « [PERSON] » та « [PERSON] ». Аналіз викладеного дає суду підставу зробити висновок, що розбіжності у написані прізвища заявника та його батька виникли, зокрема, внаслідок різного перекладу прізвищ з російської мови на українську під час оформлення та видачі документів, вказана помилка виникла у зв`язку із зближенням в усному мовленні у прізвищах, що мають ознаки етимологічної спорідненості в українській, російській мовах тощо У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №638/15738/17(провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Зважаючи на викладене, необґрунтованими є доводи заявника про можливість підтвердження факту родинних відносин виключно письмовими доказами, оскільки такі обставини відповідно до норм процесуального права можуть бути встановлені і на підставі інших доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування і в своїй сукупності доводять обставини, на які посилається сторона. У справі №947/22756/19, визнаючи подані позивачем письмові докази (свідоцтва про шлюб, свідоцтво про народження, свідоцтва про смерть, свідоцтво про право на спадщину після смерті, фотографії, на яких зображені члени родини позивача декількох поколінь, відеозаписи зі святкування сімейних подій, показання свідків достатніми та достовірними доказами, суд надав їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу "балансу вірогідностей" підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суди дійшли правильних висновків про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) та в постанові від 21.06.2023 року у справі №916/3027/21. В своїй постанові від 21.06.2023 року у справі №916/3027/21Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Відповідно до частини четвертої\~статті 10 ЦПК України,\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявник вірно звернувся в суд із заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу "балансу вірогідностей", що підтверджують правдивість обставин, на які посилався представник заявника на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться в матеріалах справи та обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин між заявником та померлим [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~- у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину"). Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями\~Цивільного кодексу України\~щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявника немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини після смерті батька без встановлення факту родинних відносин, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною. Статтею\~129\~1 Конституції України\~визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1\~ст. 18 ЦПК України\~- судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). Суд, оцінивши, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищезазначене, приходить до висновку, що факт належності заявнику вищевказаного документу, є доведеним. Таким чином, враховуючи, що встановлення фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим останній не може в повному обсязі реалізувати свої права, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а розбіжності в написанні прізвища власників в зазначеному документі та свідоцтві про смерть суд пов`язує з неуважністю та необізнаністю особи, яка заповнювала згадані документи. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved