Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

06 серпня 2025 ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1391343 від 27.12.2020 року в розмірі 12\~367,20 грн та сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.12.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1391343 в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 6 000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] строком на 28 днів, стандартна процентна ставка 1,9% в день. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, згідно якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача. 07.09.2021 року ТОВ «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 відступило право вимоги за кредитним договором № 1391343 від 27.12.2020 до ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим товариство набуло право грошової вимоги до [PERSON] .. Відповідачу була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на дату подачі позову вона була залишена відповідачем без виконання. Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач повідомлений про розгляд справи у порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заяв чи клопотань від учасників процесу не надійшло. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. 27.12.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 1391343 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або мобільний додаток та підписаний електронним підписом. Сума кредиту складає 6\~000 грн, строк кредитування 28 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Знижена процентна ставка становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,65% річних). Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50% річних).Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 3,65% річних, за стандартною ставкою 693,50 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 6016,80 грн, за стандартною ставкою 9\~192 грн (розділ 1 договору). Згідно п. 2.1 договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта зазначену клієнтом в особистому кабінету, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М336, згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 18). У цей же день на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] надійшли грошові кошти в сумі 6 000 грн, номер транзакції в системі iPay 76103017, про що свідчить інформаційний лист ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» (а.с. 30). Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 1391343 заборгованості [PERSON] станом на 12.06.2025 складає 12\~367,20 грн, з яких 6\~000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6\~367, 20 грн прострочена заборгованість за процентами. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, згідно якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до договору № 2-07/09/2021 відступлення права вимоги від 07.09.2021 року та витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» право вимоги коштів у боржників, в тому числі до відповідача у сумі, яка вказана банком у виписці з особового рахунку. Статтею 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Отже, ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» як новий кредитор набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним кредитним договором. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою\~статті 634 ЦК України\~\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей\~525, 526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей\~\~1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Зі змісту статей\~1054, 1055 ЦК України\~слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до ст.\~ст. 549 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно із\~ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, на підставі статей\~525 527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн. (а.с.29), які відповідно до\~ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн, стосовно якої суд зазначає таке. Зі змісту\~ст. 58 ЦПК України\~вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно\~ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою\~статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вартість послуг наданих за договором, згідно акту про отримання правової допомоги, який містить детальний опис виконаних робіт, від 15.09.2025 становить 10 500 грн (а.с.47). Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи характер виконаних адвокатом робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а саме того, що дана справа є типовою та юридично не складною, підготовка позову не потребує значного часу, справа розглянута без виклику сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат, понесених під час розгляду справи у розмірі 3 000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved