Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, за яким просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17\~251,47 грн. за договором про надання кредиту № 1504025177838 від 09.02.2025 року, судовий збір у розмірі 3028 грн., та витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 10\~600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до умов Кредитного договору № 1504025177838 від 09.02.2025 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" Відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 355,41% до 361,35% (0,693% в день перші 20 днів, 0,99% в день з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 2159,51% до 2670,76%. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 09.02.2025 року по 09.06.2025 року. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати Позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п.1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору. Станом на 18.08.2025 року загальна сума заборгованості по кредиту за Договором № 1504025177838 від 09.02.2025 становить 17\~251,47 грн, яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом 4521,11 грн.; Заборгованість за відсотками 2730,36 грн.; Штраф 10 000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2025 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 20.11.2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився у матеріалах справи наявна вимога про розгляд справи за його відсутності проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку, однак у судове засідання не з` явився. Будь-яких заяв чи клопотань не подавав, правом надання відзиву також не скористався. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.1\~ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору № 1504025177838 від 09.02.2025 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" Відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 355,41% до 361,35% (0,693% в день перші 20 днів, 0,99% в день з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 2159,51% до 2670,76%. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 09.02.2025 по 09.06.2025. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати Позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п.1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п. 1.4.2. Договору. Станом на 18.08.2025 року загальна сума заборгованості по кредиту за Договором № 1504025177838 від 09.02.2025 становить 17\~251,47 грн., яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом 4 521,11 грн.; Заборгованість за відсотками 2 730,36 грн.; Штраф 10 000,00 грн. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст.\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладений між позикодавцями та відповідачем в електронній формі, яка згідно з нормами чинного законодавства прирівнюється до письмової форми.\~ Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 2 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором\~-\~дані в\~електронній формі\~у вигляді алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір, та надсилаються іншій стороні\~цього договору (п. 6\~ ч. 1 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію ). Відповідно до вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Договір \~укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». На підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідним частково задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту - 4521,11 грн. та відсотками - 2730,36 грн., що разом становить 7251,47 грн. Щодо вимоги про стягнення штрафу суд виходить з такого. Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даної справи, що починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжено та діє на теперішній час. Відповідно до п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Виходячи з вищенаведеного, позов в частині стягнення штрафу у розмірі 10\~000,00 грн. задоволенню не підлягає. Щодо стягнення судових витрат. Згідно з положеннями ч.\~1, ч. 2 ст. 141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при звернені із позовною заявою повинний був сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн., у зв`язку із тим, що позов поданий через систему «Електронний Суд». Однак згідно до платіжної інструкції № LK805/8 від 04.08.2025 року позивач сплатив судовий збір 3028 грн., а тому суд вважає за необхідне пропорційно розраховувати стягнення судового збору з відповідача, саме із суми 2422, 40 грн. Суд зауважує, що переплачена позивачем сума судового збору може бути повернута відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" за клопотанням позивача. Оскільки позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1018, 22 грн. До позовної заяви представник позивача долучив договір про надання правової допомоги: розрахунок № 30/30-01 від 30.07.2025 року на загальну суму 10\~600 грн. платіжну інструкцію від 30.07.2025 року № LK793/25 на загальну суму 10\~600 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 5463,81 грн.

Outcome: partial