Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), у якому просила: - визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на весь житловий будинок з усіма господарськими будівлями який розташований за адресою [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки будинку в [ADDRESS] , після якого позивачка спадщину прийняла. Своїм заповітом він заповів мені усе майно позивачу. 25. [INFO] померла мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина також у вигляді частки житлового будинку який розташований в [ADDRESS] - після смерті якої позивачка також спадщину прийняла. Однак при оформленні будинку на мене позивача розташованого по [ADDRESS] , - нотаріусом було відмовлено мені у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків на вищевказаний будинок так як виявилось, що даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить покійному батькові не представляється можливим. Ухвалою суду від 03.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за його відсутності, позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, без сторін, не здійснюючи фіксування судового засідання. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1 та 3\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.\~\~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Разом з тим, згідно з ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.\~\~Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). В силу припису ч.ч. 1 та 3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що згідно свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради 09 вересня 1991 р., на підставі рішення Липовецької районної ради №131 від 30.05 1985 р. та рішення Лукашівської сільської ради, ціле домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою №09-17-01/10/271 від 23.09.2025 р. станом на 15 квітня 1991 року згідно погосподарської книги №14 особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] відносився до категорії колгоспних дворів. Склад двору: голова колгоспного двору - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). [INFO] помер [PERSON] , за життя він склав заповіт яким заповів позивачу все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде йому належати на момент смерті, заповідає позивачу. [INFO] померла [PERSON] за життя вона склала заповіт яким заповіла позивачу все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповідає позивачу Разом з тим, позивач протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса з метою оформлення її спадщини. Однак, позивач позбавлений можливості оформити спадщину на вищевказаний житловий будинок через відмову нотаріуса, пов`язану з тим, що він належав колгоспному двору. Згідно\~ст. 120 ЦК\~Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст.\~121,\~123 ЦК\~Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п."а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Зібрані у справі докази підтверджують, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] та матері [PERSON] . Позивачка спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості за наведених вище підстав. З урахуванням положень ч.1 ст.\~15\~та ст.\~392 ЦК\~потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду. Відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю і не заперечували проти задоволення позовних вимог. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009 № 14, «Про судове рішення у цивільній справі»). Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved