Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 71719574 від 13.04.2025 у сумі 13 811,14 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8 500 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 381,14 грн., суми заборгованості за комісією в розмірі 850,00 грн. та суми заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування в розмірі 4 080,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит № 71719574, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 8 500 грн строком на 19 днів (з 13.04.2025 по 01.05.2025) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.236 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту 10 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 850,00 грн.). Договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 26/06/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71719574 від 13.04.2025. Відповідно до реєстру прав вимоги № 22/08/25-02 від 22.08.2025 до Договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 13 811,14 грн, з яких: 8 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 381,14 грн - сума заборгованості за процентами за користування, 4 080,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понад строкове користування, 850,00 грн. - комісія за надання позики. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 71719574 від 13.04.2025 в розмірі 13 811,14 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 381,14 грн - сума заборгованості за відсотками; 850,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 4 080,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування; судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн; витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 22.09.2025 судом отримано відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 23.09.2025 відкрито провадження у справі за цим позовом, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено учасникам справи наступні строки для подання заяв по суті справи: відповідачу - для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу - для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу - для подання заперечень на відповідь на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на позов. Разом з тим, цією ухвалою задоволено клопотання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346) про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», які становлять банківську таємницю, а саме інформацію: інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват банк» [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 13.04.2025 до 16.04.2025. Вище вказана ухвала була надіслана на адресу АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» (ЄДРПОУ: 14360570) за допомогою системи «Електронний суд» та шляхом надсилання рекомендованого повідомлення на адресу банку - для виконання в частині надання витребуваних судом доказів Судом надсилалась зазначена ухвала на адресу відповідача, однак на адресу суду 07.10.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 09.10.2025 постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, здійснивши перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14:00 год. 31.10.2025 у приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, місто Калинівка, вулиця В. Нестерчука, будинок № 70. Витребуванні судом докази із АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надійшли на адресу суду в паперовому варіанті рекомендованим повідомленням 20.10.2025. Сторони у справі в судове засідання у справі, призначене на 31.10.2025 не з`явились, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Так, ухвали суду та судова повістка про виклик відповідача [PERSON] надсилались судом за зареєстрованим місцем його проживання, а саме: [ADDRESS] . однак на адресу суду 24.10.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошень про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). У зв`язку із наведеним вище, судове засідання відкладено на 16:30 год. 24.11.2025, поновлено виклик сторін. Виклик відповідача [PERSON] про місце, дату і час судового засідання здійснювався шляхом надсилання судової повістки на його адресу. Однак до початку засідання відомостей щодо вручення чи не вручення поштового повідомлення не надходило. Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач в судове засідання, призначене на 24.11.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. В судовому засіданні 24.11.2025 через повторну неявку відповідача, що повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-281 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 13.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір про надання коштів у кредит № 71719574, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 8 500 грн строком на 19 днів (з 13.04.2025 по 01.05.2025) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,236 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту 10 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 850,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00 % за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 54526, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - sashok87mas@qmail.com) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. (Договір кредиту №71719574 від 13.04.2025 року - додається). Кредитодавець ідентифікував Відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "privatbank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 54526 - 13.04.2025 18:14:10, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. (Довідка про ідентифікацію - додається). Пунктом 2.1 договору кредиту визначено, що Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання Кредиту. Відповідно до п. 2.2 договору сторони встановили, що кредит надається позичальнику в сумі 8 500,00 грн строком на 19 днів з фіксованою процентною ставкою 0,236 % в день. Комісія за надання кредиту 10,00 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 850,00 грн.). Дата надання кредиту 13.04.2025, дата повернення кредиту (останній день) - 01.05.2025. Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день - 4,00%. Пеня - 4,00%. Пунктом 2.5 договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Кредиту, виходячи із строку фактичного користування Кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71719574 від 13.04.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 8 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 1fb2374a f244-403f-8b5a-44c47a4d811d від 13.04.2025 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. (Платіжна інструкція підписана електронно-цифровим підписом платіжної установи № 1fb2374a-f244-403f-8b5a-44c47a4d811d від 13.04.2025 року - додається). Згідно листа №22/08/25-8977 від 22.08.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції № 1fb2374a f244-403f-8b5a-44c47a4d811d (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №71719574. Згідно довідки № КД-000044813 від 22.08.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 13.04.2025 року, сума 8 500,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 1fb2374a-f244-403f 8b5a-44c47a4d811d. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Відповідно до наданої суду АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку [PERSON] на його картковий рахунок у вказаному банку 13.04.2025 зараховано 8500 грн. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71719574 від 13.04.2025. Так, згідно із п. 2.1.3 договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №22/08/25-02 від 22.08.2025 Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025, в тому числі до Відповідача в сумі 13 811,14 грн. з яких 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 381,14 грн. - сума заборгованості за відсотками, 850,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 0 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 4 080,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Проте, в порушення умов договору про надання коштів у кредит, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попереднього кредитора, внаслідок чого виникла заборгованість за договором надання коштів у кредит № 71719574 від 13.04.2025. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 516 ЦК України визначене, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право належного кредитора до відповідача [PERSON] за договором надання коштів у кредит № 71719574 від 13.04.2025 на загальну суму заборгованості розмірі 13 811,14 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 381,14 грн - сума заборгованості за відсотками; 850,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 4 080,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Разом із тим, позивачем не надано належного та допустимого розрахунку заборгованості, який би підтверджував заявлений до стягнення розмір боргу, у тому числі структуру нарахувань, строки їх виникнення та застосовані ставки. Відсутність такого розрахунку не дає суду можливості перевірити правильність визначення позивачем розміру заборгованості, зокрема заявлених процентів за понадстрокове користування кредитом, правові підстави яких не підтверджені матеріалами справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.9.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджено факт укладення кредитного договору, та порушення останнім взятих на себе зобов`язань. Згідно з умовами договору позики, він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 12 договору). Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https//mycredit.ua/ua/dokuments-licеnse/ з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, що передбачені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п 5.1. п. 5, п. 11.1.2 п. 11 договору кредиту). Відповідно до п. 2.2 договору сторони встановили, що кредит надається позичальнику в сумі 8 500,00 грн строком на 19 днів з фіксованою процентною ставкою 0,236 % в день. Комісія за надання кредиту 10,00 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 850,00 грн.). Дата надання кредиту 13.04.2025, дата повернення кредиту (останній день) - 01.05.2025. Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день - 4,00%. Пеня - 4,00%. Пунктом 2.5 договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Кредиту, виходячи із строку фактичного користування Кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором. Таким чином, відповідачем та позивачем було погоджено нарахування відсотків до тіла кредиту. Також, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вправі вимагати захисту своїх прав через суд. Водночас суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача по зазначеному вище договору в частині нарахованої суми заборгованості за процентами за понадстрокове користування в сумі 4 080 грн. з таких підстав. Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Враховуючи те, що на підставі договору надання коштів у кредит №71719574 від 13.04.2025 нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказані суми підлягали списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про їх стягнення є неправомірною. Таким чином, враховуючи наведені вище положення договору та законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором надання коштів у кредит №71719574 від 13.04.2025 в розмірі 9 731,14 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 500 грн., заборгованості за процентами - 381,14 грн., заборгованості за комісією в розмірі 850,00 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 706 грн. 79 коп., виходячи з обрахунку: (9 731,14 грн. (розмір задоволеного позову) х 2 422 грн 40 коп. (розмір сплаченого позивачем судового збору): 13 811,14 грн. (ціна пред`явленого позову)). У поданому позові ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмір 4 500 грн. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги до позовної заяви, серед іншого, долучено копії: договору про надання правничої допомоги від 25.08.2025, укладеного між позивачем та Адвокатом «Ткаченко Юлією Олегівною»; акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 25.08.2025: витягу з акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025. У витягу з акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 зазначено: надана послуга - вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції /аналіз судової практики та збір документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів по малозначних справах для формування позовної заяви - вартість наданої послуги - 500 грн.; судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів Клієнта в суді (Адвокат самостійно подає позовну заяву від імені Клієнта, представляє інтереси як представник Клієнта в суді) - вартість наданої послуги - 4 000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, обсягом наданих адвокатських послуг, частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу у сумі 4500 грн. є завищеною. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та значенням справи для позивача. Таким чином із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу в сумі 1 409,20 грн. (2 000 грн. : 100 х 70,46%). Вказану суму суд вважає співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами). На підставі викладеного та

Outcome: approved