Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вказаним позовом,\~у якому\~просить суд\~розірвати договір\~оренди нежитлового\~приміщення стягнення заборгованості за комунальні та по орендній платі послуги, зобов`язати усунути перешкоди в користуванні приміщенням шляхом його звільнення від майна орендаря. В обґрунтування позову зазначає, що 07 липня 2023 року Позивач уклала з Відповідачем договір оренди нежитлового приміщення № 7 загальною площею 489 кв. м., яке розташоване за адресою : [ADDRESS] , (Додаток № 2 до даного позову) та яке належить їй на праві приватної власності (Додаток № 3 до даного позову). Договір був укладений на строк у 35 місяців (п. 9.1 договору). За умовами договору оренди Орендар зобов`язувався щомісячно сплачувати Орендодавцю по 8500.00 грн. орендної плати (п. 3.1. договору), і до 10 числа наступного місяця (п. 3.5. договору). Окрім умов по орендній платі, Орендар зобов`язався також здійснювати Орендодавцю відшкодування за спожиту електроенергію до 10 числа наступного місяця після розрахункового, на підставі рахунків, наданих Орендарем, згідно показань лічильника, встановленого в орендованому приміщенні та за спожитий ним газ (п. 3.8 договору ). За умовами договору оренди Орендодавець мав право порушити питання про відмову від укладеного договору та стягнення з Орендаря заборгованості по орендній платі при її наявності протягом трьох місяців підряд (п. 5.2.4. договору). Окрім цього, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони обумовили, що нестимуть відповідальність згідно чинного законодавства (п. 6.1. договору ). Відповідач же в порушення зазначених вище умов по договору заборгував Позивачці станом на день подання даного позову орендної плати за останні чотири місяці в сумі 34\~000,00 грн. та за використану і неоплачену електроенергію станом на 1 травня 2024 р. в сумі 70\~863, 50 грн. (додаток N 4 до даного позову). З приводу непогашеного боргу Позивач зверталася до Відповідача усунути порушення умов договору та погасити борг але її вимоги ним ігнорувалися. Маючи намір не нарощувати борг за користування Відповідачем електроенергією Позивач звернулася із заявою до ТОВ «ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ» про відключення орендованого приміщення від постачання електроенергії, що й було зроблено 21.05.2024 р. До цього, а саме, 23.04.2024 року з метою уникнення штрафних санкцій від ТОВ «Хмельницькенергозбут» і не доведення до примусового стягнення ним заборгованості через суд та під впливом, на той час, мабуть через щирі переконання Відповідача, що заборгованість по спожитій електроенергії буде погашена, Позивач уклала з товариством договір про реструктуризацію боргу за спожиту електричну енергію і, наявний на той момент борг в сумі 71603,50 грн. був реструктуризований на три місяці зі сплатою кожного місяця по 23867,84 грн. Але з вини Відповідача, вона цей договір порушила, оскільки не мала у себе таких грошей, щоб оплатити реструктуризований борг. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. З огляду на зазначені норми матеріального права Позивач звертається до суду за захистом своїх порушених майнових прав у спосіб дострокового розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 7 від 07 липня 2023 року та стягнення збитків у вигляді заборгованості по орендній платі та компенсації витрат за спожиту електричну енергію. Аргументи учасників справи. Відповідач ФОП\~ [PERSON] \~надав суду\~письмове пояснення\~по справі,\~яке долучено\~до матеріалів\~справи.\~В своєму\~поясненні зазначає\~про те,\~що ФОП [PERSON] отримано позов [PERSON] про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 7 від 07.07.2024 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 34 000,00 грн., стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 71603,50 грн. З висновками, викладеними у позовній заяві не погоджується з урахуванням наступного. Так, 07 липня 2023 року між [PERSON] , як власником нежитлового приміщення по [ADDRESS] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди нежитлових приміщень площею 480 кв.м. за вище вказаною адресою. Відповідно до п. 1.5 договору об`єкт оренди надається в оренду для використання під комерційну діяльність і буде використовуватись Орендарем відповідно до своїх статутних цілей. Відповідно до п. 1.6 договору, одночасно з наданням права користування об`єктом оренди за цим договором, Орендарю надається право користування земельною ділянкою з під`їзними шляхами площею 0,0633 га на якій знаходиться об`єкт оренди, для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт персоналом Орендаря, можливості розміщення автомобілів клієнтів на час їх обслуговування, а також засобами енергозабезпечення та іншим, що пов`язано з використанням майна, яке здається в оренду. Відповідно до п. 3.1 договору, загальна місячна орендна плата становить 8500,00 грн. Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата, яка справляється з Орендаря складається з плати за користування нежитловими приміщеннями та плати за користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 3.8 договору, Орендар здійснює відшкодування за спожиту електроенергію до 10 (десятого) числа наступного місяця після розрахункового, на підставі рахунків, наданих Орендодавцем, згідно показань лічильника, встановленого в орендованих приміщеннях. Щодо стягнення з відповідача неоплачену електроенергію в сумі 70 863,50 грн., що виникла станом на 01.05.2024 року відповідач зазначив про те, що умовами договору передбачався обов`язок Орендаря на відшкодування електроенергії у відповідності до рахунків, наданих Орендодавцем Орендарю. Натомість, Позивачка не надала станом на 03.02.2025 року рахунки для відшкодування електроенергії відповідачу. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Відповідно до п. 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 N 312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно п. 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. N 312 договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. Правовідносини між сторонами мають бути врегульовані Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Саме з позивачкою, як власником нежитлової будівлі було укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Умовами договору оренди не передбачався обов`язок орендаря на укладення даного договору з Обленерго, відповідно й сплата електроенергії здійснювалась споживачем електроенергії за договором - позивачкою у даній справі. Який же обов`язок покладався на відповідача - виключно на відшкодування сплаченої Орендодавцем електроенергії, а не її безпосередню сплату. Та й відшкодування мало здійснюватися у відповідності до рахунків, наданих Орендодавцем Орендарю. Позивачкою не подано до матеріалів даної судової справи жодного належного та допустимого доказу сплати нею електроенергії, відшкодування якої від орендаря вона вимагає. Також позивачкою не надано до матеріалів даної справи і доказів надання відповідних рахунків відповідачу, у відповідності до яких він зобов`язаний був відшкодувати спожиту електроенергію до 10 числа наступного місяця після розрахункового, тобто до 10.06.202 року. Несплата електроенергії самою позивачкою не надає їй права на відшкодування тих коштів, яких вона не сплатила. У зв`язку з викладеним, а також відсутність в діях відповідача порушень умов пункту 3.8 договору оренди нежитлових приміщень № 7 від 07.07.2023 року, відповідач проси суд відмовити позивачці в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 71 603,50 грн. як відшкодування сплати за електроенергію, розгляд даної справи в судовому засіданні просив здійснювати без участі відповідача. Представник позивача Люблінський О.Ф. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, разом з тим повідомив про те, що наразі позивач вже має доступ до нежитлового приміщення, тому від позовної вимоги (№ 2) щодо усунення перешкод в користуванні орендованим приміщенням вони відмовляються. Крім того, суду повідомив про те, що дійсно позивач не надавала відповідачу показники електролічильника. Не були зняти показники лічильника і перед укладанням договору оренди між позивачем та відповідачем. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, раніше подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову щодо стягнення з нього 71 603,50 грн. як відшкодування сплати за електроенергію відмовити. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що відповідно до договору № 7 оренди нежитлових приміщень від 07 липня 2023 року позивач [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення, загальною площею 480 кв. м. (а.с. 3-9). Відповідно до свідоцтва про право власності від 18.04.2003 року [PERSON] є власником нежитлового приміщення, яке передано в оренду відповідачу. (а.с. 10). Згідно попередження про припинення (обмеження) постачання електроенергії від 01.05.2024 року позивачу [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) виставлено заборгованість за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору в сумі 70863,50 грн. за березень 2024 року. (а.с. 11). Відповідно рахунку\~ фактури\~№ 21700231\~від 03.05.2024\~року позивачу [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) виставлено суму 24312,65 грн. до сплати за квітень 2024 року. (а.с. 11). Відповідно до АКТу № б/н від 21.05.2024 року проведено відключення майстерні за адресою: [ADDRESS] , на підставі вимоги ТОВ «Хмельницькенергозбут». (а.с. 14-16). Згідно Договору № 21700231/04 від 23.04.2024 року позивачу [PERSON] реструктуризовано заборгованість за спожиту електричну енергію. (а.с. 17). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальними положеннями про найм (оренду) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 ЦК України). Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем умов договору оренди, беручи до уваги наявний в матеріалах справи договір оренди, з урахуванням положень п. 3.1. договору оренди, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 7 від 07.07.2023 року за період квітень-липень 2024 року в розмірі 34000 грн. Відповідач в своєму письмовому поясненні не заперечував наявності заборгованості з орендної плати за вказаний період за вказаним договором оренди нежитлового приміщення перед Позивачем. Частиною третьою статті 653 ЦК України встановлено, що в разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. За змістом ст. 782 ЦПК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Згідно зі статтею 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі. Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Так, в ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідачем істотно порушено умови укладеного з позивачем договору оренди, а саме не сплачено орендні платежі за період понад чотири місяці, а саме, п.п. 5.2.4, 6.1 договору. Будь-які докази на підтвердження погоджених сторонами відтермінувань сплати орендних платежів в матеріалах справи відсутні. Таким чином, з огляду на викладені обставини суд вважає достатніми підстави для розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 7 від 07.07.2023 р. Враховуючи той факт, що нежитлове приміщення звільнено самостійно, а також той факт, що представник позивача в ході судового розгляду відмовився від вказаної позовної вимоги, тому суд дане питання не вирішує в порядку ст. 13 ЦПК України. Отже, в цій частині позовних вимог, суд вважає, що вони є законними, та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата, яка справляється з Орендаря складається з плати за користування нежитловими приміщеннями та плати за користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 3.8 договору, Орендар здійснює відшкодування за спожиту електроенергію до 10 (десятого) числа наступного місяця після розрахункового, на підставі рахунків, наданих Орендодавцем, згідно показань лічильника, встановленого в орендованих приміщеннях. Позивач не надала рахунки для відшкодування електроенергії відповідачу. У судовому засіданні було в тому числі встановлено вказану обставину, представник позивачки підтвердив даний факт, вказав, що дійсно такі дані відсутні, позивачка не надала йому підтвердження того, що вона надавала покази лічильника Орендарю. Також вказав, що не були зняті показники і на момент укладення договору оренди № 7 від 07.07.2023 року та не внесені в сам Договір, що фактично позбавляє суд провести відповідні розрахунки, та взагалі встановити заборгованість у відповідача перед позивачем. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тому позивачем фактично не доведено завдання розміру шкоди на вказану суму, договір про реструкруризацію боргу не тягне наслідків для відповідача по справі, оскільки він не є стороною такого договору про реструктуризацію. Крім того, згідно наданих позивачем документів, адреси на які була виставлена ТОВ Хмельницькенергозбутом заборгованість позивачу різні, не відповідають адресі вказаної в договорі оренди, право власності у позивача тільки на 49/100 нерухомості, тому не можна вважати, що це відноситься до предмету позову. Інших доводів, які б спростували висновки суду, матеріали справи не місять. Від позовної вимоги щодо усунення перешкод в користуванні орендованим приміщенням представник у судовому засіданні відмовився, оскільки наразі доступ до приміщення надано, що відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, а тому суд з даного приводу не приймає рішення по суті, а приймає відмову позивача від даної позовної вимоги. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов частково, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. (за дві позовні вимоги). На підставі викладеного,

Outcome: partial