Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача [PERSON] , просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 994326479 від 06.01.2024 у розмірі 33 189,22 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 гривень, і витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 06.01.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , було укладено Договір кредитної лінії № 994326479, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві користуватися кредитними коштами, однак позичальник повернув отримані кошти не в повному обсязі та не повністю сплатив кошти за користування кредитом. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договори факторингу, за якими до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 10.09.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та витребував в AT «ПУМБ» запитувану інформацію. 06.10.2025 року на адресу суду від AT «ПУМБ» надійшла запитувана інформація. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявлено жодних клопотань. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 06.01.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 994326479 в формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора DEGS-2635, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 7 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за його користування відповідно до умов зазначених в цьому договорі. Кредитні кошти в сумі 7 100,00 грн. 06.01.2024 перераховано [PERSON] в безготівковій формі на платіжну картку відповідача № [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод до нього, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 994326479 від 06.01.2024. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 994326479 від 06.01.2024. 08.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 994326479 від 06.01.2024. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 994326479 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 33 189,22 грн, з яких: 7 099,20 грн - заборгованість по тілу кредиту; 26 090,02 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). На виконання ухвали суду з AT «ПУМБ» надійшла інформація, з якої вбачається, що в Банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було відкрито наступні рахунки до яких випущені карти: [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER]; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті [NUMBER], яка відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 06.01.2024р. по 11.01.2024р. була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 7100,00 гривень через сервіс іншого банку. Крім того в Банку за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) закріплений фінансовий номер телефону: [NUMBER] на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною карткою № [NUMBER] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного договору є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За положеннями ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» за Договором кредитної лінії № 994326479 від 06.01.2024. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розмір, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 994326479 від 06.01.2024 у розмірі 33 189,22 грн, яка складається з: 7 099,20 грн - заборгованість по тілу кредиту; 26 090,02 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Позивач ставить вимогу про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 7 000 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 09.07.2025 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01. Відповідно до додаткової угоди № 25770841583 до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, та акта прийому-передачі послуг до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, АБ «Тараненко та партнери» надано ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., в тому числі: складання позовної заяви - 5 000 грн. (2 год.); вивчення матеріалів - 1 000 грн. (2 год.)., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації - 500 грн. (1 год), підготовка клопотання щодо отримання інформації - 500 грн. (1 год). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved