Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

18.04.2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІЄСА», АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Перший Український Міжнародний банк» про захист прав споживачів від агресивної підприємницької практики, розірвання договору купівлі-продажу, відмову від правочину, який здійснений під насильством, визнання неукладеним договору приєднання. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона працювала прибиральницею туалету на станції вокзалу «Кривий Ріг-Головний», на той час у підпорядкуванні філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». У неї поганий зір і іншої роботи поблизу її місця проживання знайти неможливо. 06.06.2016 року із-за скрутного положення, яке у неї склалося у цей період, вона попала в «розробку» ОЗГ і спочатку під обманом, а далі під загрозою, яка була використана ОЗГ для отримання коштів від банків за участю працівників цих банків. В тому числі, і особа, який від імені Київської філії ПАТ «ПУМБ» приймав у Кривому Розі заяви до ПАТ «ПУМБ». Вона не знає ні імені, ні посади цього хлопця, який відібрав у неї Заяву №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016. Те, що цей хлопець член ОЗГ свідчить той факт, що по подібній схемі були пограбовані кілька десятків жертв цієї ОЗГ багато з них потерпілі у кримінальному провадженні №12015230100000663. У Жовтневому районному суді міста Кривого Рогу слухається справа №216/2768/17 і там знаходиться ксерокопія Заяви №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016, яку чомусь називають договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», Кривий Ріг, від 06.06.2016. Оригінал цієї заяви знаходиться у неї, він був вилучений під час обшуків у банди і переданий їй слідчим. Вона намагалася довести, що заява як односторонній правочин був вчинений під дією насильства, але суддя Ткаченко С.В. вирішила, що був правочин, вчинений добровільно і законно, тому вона не буде доводити протилежне. На підставі ст. 214 ЦК України вона відмовляється від одностороннього правочину, вчиненого під насильством. Автоматично просить визнати недійсним Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016. Паралельно вона розриває договір купівлі-продажу від 06.06.2016 кондиціонера, вартістю 4195, 56 грн, холодильника, вартістю 10514,09 грн, всього на суму 14709,09 грн, так як не стала власником цього майна. 06.06.2016 вона не отримувала товар, це доведено у кримінальній справі. Вважає, що ТОВ «ДІЄСА» повинна повернути гроші АТ «ПУМБ» та подати цивільний позов до бандитів у справі №216/2768/17, по якій вона має статус потерпілої. У зв`язку з цим просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 06.06.2016 року кондиціонера, вартістю 4195, 56 грн., холодильника, вартістю 10514, 09 грн., на загальну суму 14\~709, 65 грн. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІЄССА» та [PERSON] , через відсутність вільного волевиявлення [PERSON] ; визнати відмову [PERSON] від одностороннього правочину, вчиненого під насильством, визнати недійсною заяву №8508460650 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 року договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», м. Кривий Ріг від 06.06.2016 року; визнати неукладеним договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 року договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», м. Кривий Ріг від 06.06.2016 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». Ухвалою суду\~від 05.05.2025\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження,\~розпочато підготовче\~провадження із проведенням підготовчого судового засідання (а.с.26). Ухвалою суду від 11.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.44). Позивач [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористалася, через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подали. Причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст.124 Конституції України\~правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 13 Конвенції гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під доступом до правосуддя, згідно зі стандартами ЄСПЛ, вважають здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»). З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу\~змагальності сторін\~у цивільному\~процесі та\~доведення перед\~судом обґрунтованості\~своїх вимог\~є конституційною\~гарантією,\~передбаченою ст.\~ 129 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06 червня 2016 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та\~ [PERSON] \~було укладено договір у вигляді Заяви №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого, відповідачу, як позичальнику, було видано споживчий кредит на суму 19 995,50 грн. з метою оплати товару, із погодженим розміром процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,01% із погодженим строком кредитування 24 місяці (а.с.8). Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Позивач [PERSON] просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 06.06.2016 кондиціонера, вартістю 4195, 56 грн, холодильника, вартістю 10514,09 грн, на загальну на суму 14709,09 грн, укладений між нею та ТОВ «ДІЄСА» через відсутність вільного волевиявлення, визнати недійсною Заяву №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», Кривий Ріг, від 06.06.2016 року, визнати неукладеним Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», Кривий Ріг від 06.06.2016 між нею та ПАТ АТ «Перший Український Міжнародний Банк», посилаючись на те, що всі правовідносини з відповідачами випливають з кримінальної справи № 12015230100000663 від 27.08.2017, де вона має статус потерпілої та як доказ надає витяг з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017. Надаючи оцінку як доказу витягу з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017, який міститься у справі, суд уважає його неналежним доказом для підтвердження позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Стаття 89 ЦПК України зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони. Так, у матеріалах цивільної справи є копія витягу з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017, з якого вбачається, що 02.06.2016 року, до офісу ТОВ «Ка-Вєлєс», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського будинок №219, кімната №404, з метою отримання кредиту у сумі 50000 гривень звернулася громадянка [PERSON] , [INFO] , де з нею був укладений договір про надання послуг №0000210 від 02.06.2016 року. Після чого співробітник ТОВ «Ка-Вєлєс», виконуючи злочинний наказ керівників організованої групи направили [PERSON] до магазину « [INFO] », розташованого за адресою: [ADDRESS] , де її зустріли члени організованої групи, які діючи за попередньою змовою з іншими членами організованої групи, виконуючи роль пособників, усуваючи перешкоди та сприяючи вчиненню грабежу іншими членами організованої групи, запевнили [PERSON] в необхідності оформлення кредиту для купівлі товару. [PERSON] , будучи впевнена в законності дій, направилась в магазин « [INFO] », розташований за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] звернулась до представника ПАТ «Перший Український міжнародний банк» для оформлення покупки - кондиціонера, вартістю 4195, 56 грн, холодильника, вартістю 10514,09 грн, на загальну на суму 14709,09 грн, уклавши з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» договір про надання споживчого кредиту №85018460650 від 06.06.2016 року на суму 19995,50 грн. 06.06.2016 року [PERSON] , отримавши техніку в магазині « [INFO] » доставила її до магазину « [INFO] », розташованого за адресою: [ADDRESS] », з метою отримання грошових коштів готівкою, де [PERSON] сповістив [PERSON] , що гроші вона отримає на наступний день 07.06.2016 року. 07.06.2016 року о 14 год. [PERSON] , прибувши до магазину«ARSI», розташованого за адресою: [ADDRESS] , де отримала від членів організованої групи, які вказані у копії витягу з обвинувального акту, грошові кошти у сумі 36000 грн., залишивши собі грошові кошти у сумі 18401,55 грн., які належать [PERSON] , тим самим відкрито викравши їх. Вийшовши з приміщення магазину«ARSI», [PERSON] перестріли учасники організованої групи, які, діючи у складі організованої злочинної групи, погрожуючи [PERSON] застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, відкрито заволоділи грошовими коштами [PERSON] , у сумі 30000 грн. спричинивши останній матеріальну шкоду у сумі 48 401 гривня 55 копійок (а.с.6-7). Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у\~статті 291\~цього Кодексу. Судом установлено, що дійсно у провадженні Покровського (Жовтневого) районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження №216/2768/17, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017 за ч. 3 ст.146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України. Згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно з ч.1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Отже, в Україні єдиним процесуальним актом, яким громадянин може бути визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення і підданий у зв`язку з цим кримінальному покаранню, є вирок, ухвалений судом у результаті розгляду кримінального провадження у судовому засіданні у порядку, передбаченому КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень на цей час дане кримінальне провадження не розглянуте, вирок у справі судом не ухвалений, а обвинувальний акт не є належним доказом, який підтверджує обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги. Щодо позовних\~вимог в\~частині визнання\~відмови [PERSON] \~від одностороннього\~правочину,\~вчиненого під\~насильством,\~то суд\~звертає увагу,\~що відповідно\~до ч.\~з ст.\~202\~ЦК України\~одностороннім правочином\~є дія\~однієї сторони,\~яка може\~бути представлена\~однією або\~кількома особами. Односторонній\~правочин може\~створювати обов`язки\~лише для\~особи,\~яка його\~вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Таким чином, Заява №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 не є одностороннім правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, а тому позовні вимоги в частині визнання відмови [PERSON] від одностороннього правочину, не ґрунтуються на законі. Суд,\~з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини справи\~та надавши\~належну оцінку\~зібраним у\~справі доказам,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~у їх\~сукупності,\~встановивши правовідносини,\~які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed