Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У липні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», від імені якого діє представник - адвокат Усенко М.І., в підсистемі «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на статті 526, 1054, 1050, 1054, 625, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4737256 від 07 квітня 2021 року в розмірі 26 267, 56 грн; судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 422,40 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 07 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №4737256 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п. 7.1. кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. У порушення вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконала свої зобов`язання - не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. 18 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №4737256 від 07.04.2021.У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем становить 26 267,56 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 5 812,00 грн; заборгованість за процентами - 19 355,56 грн; заборгованість за комісією - 1 100,00 грн ( а.с. 3-6). Ухвалою судді від 18 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 04 вересня 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» докази ( а.с.84-86). У період з 05.08.2025 по 01.09.2025 головуюча у справі - суддя Бабич Н.С. перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року судовий розгляд справи відкладено на 17 вересня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України ( а.с. 106-107). 17 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 13 жовтня 2025 року за клопотанням представника відповідача ( а.с. 119-120). 07 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача- адвокат Піндур М.М. подав відзив на позовну заяву, в якому він просив задовольнити позовні вимоги частково. У відзиві на позовну заяву представник відповідача цитує пункти укладеного сторонами договору, статті 11, 512, 514, 627, 626,628,629, 638, 509,525,526, 530, 610,611 ЦК України, статті Закону України «Про електронну комерцію» та зазначає про висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (20.07.2021) необґрунтованими, оскільки з умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк позики 30 днів з 07.04. 2021 по 07.05. 2021, який неодноразово було пролонговано з 07.05.2021 по 19.07.2021, тому ТОВ «Мілоан» мало право нараховувати відповідачу передбачені договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п. 1.5.2 цього договору, становлять 1,25 %. При цьому, посилається на статті 1048, 1049, 1050, 625 ЦК України та правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16). Вважає, що обов`язок позичальника по сплаті процентів, нарахованих після 19.07.2021 ( після пролонгації договору) міг відбутися після відповідної вимоги кредитодавця. Доказів того, що первісним кредитодавцем було направлено відповідачу вимогу про сплату процентів, нарахованих за період з 20.07.2021 по 17.09.2021, відповідно до пункту 4.2 договору про споживчий кредит від 07.04.2021, в розмірі 19355,56 грн або вона була доведена іншим чином до відома відповідача, матеріали справи не містять. Тому вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за процентами в межах строку кредитування відповідно до договору про споживчий кредит від 07.04.2021 за період з 17.07.2021 по 19.07.2021 (п. 1.5.2 договору) у сумі 217,95 грн (72,65 грн х 3дні), оскільки обов`язку сплачувати проценти поза межами строку кредитування на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6. договору, які є процентами в розумінні частини другої статті 625 ЦК України, у відповідача не виникло без дотримання ним вимог пункту 4.2 кредитного договору. Крім того, нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами) за період з 20.07.2021 по 17.09.2021, про стягнення яких просить позивач,здійснювалось за стандартною (базовою) ставкою у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом відповідно до пункту 1.6. кредитного договору, і є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання, але позивач вимог про стягнення з відповідача процентів поза межами строку кредитування на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 1100,00 грн за обслуговування кредитної заборгованості представник відповідача вважає неправомірним, так як це не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». Фактично в договорі встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідачка нараховану комісію за пролонгацію строку договору сплачувала, а тому відсутні підстави для стягнення комісії у розмірі 1 100,00 грн, яка встановлена під час укладення договору, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що їй щомісячно надавались будь-які послуги на зазначену суму, погоджені з нею, чи певна інформація щодо кредиту, яка надавалась частіше, ніж один раз на місяць. Враховуючи викладене, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача може бути стягнута заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 812,00 грн та заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування в розмірі 217,95 грн, комісія за пролонгацію 179 грн, всього 6208,95 грн ( а.с. 133-137). 13 жовтня 20125 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 27 жовтня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України за клопотанням представника відповідача ( а.с. 141-142). 13 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача -адвокат Усенко М.І. подав відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо нарахування відсотків зазначив, що згідно з п. 2.3.1. кредитного договору №4737256 продовження строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Згідно з пунктом 2.3.1.2 кредитного договору №4737256 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Відповідачка продовжила користуватись кредитними коштами після 07.05.2021, що призвело до автоматичної пролонгації дії кредитного договору відповідно до п. 2.3 договору. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини першої статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами договору, у тому числі і під час пролонгації та після її завершення, коли вони набувають характеру процентів за порушення грошового зобов`язання, але їхній розмір може визначатися договором. Зміна посилань на пункти договору, за якими здійснюються нарахування, є фактичним відображенням застосування умов пролонгації. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення позичальником було здійснено часткове погашення заборгованості, що підтверджує факт свідомого визнання нею умов договору, а саме - погашення частини нарахованих процентів, частини тіла кредиту та частину комісії за пролонгацію. Таким чином, п. 2.3 кредитного договору №4737256 містить чітко визначені умови щодо продовження строку кредитування. Відповідачка була належним чином ознайомлена із зазначеними умовами та погодилась з ними, що підтверджується фактом підписання договору шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора. Щодо стягнення комісії, представник позивача зазначив, що відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6. договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3. договору. Згідно з п. 1.5.1 комісія за надання кредиту становить 1100,00 грн і нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п.1.4 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07.05.2021. Законом № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування». Отже, оскільки відповідно до чинного законодавства та судової практики сторони кредитного договору мають право передбачати у ньому будь-які умови щодо сплати комісій, якщо вони не суперечать закону та були погоджені сторонами при укладенні договору, то вимоги позивача про стягнення комісії підлягають задоволенню ( а.с. 144-147). 27 жовтня 2025 року цивільну справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. на лікарняному, судове засідання призначено на 18 листопада 2025 року. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представника Усенка М.І., що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с.162-164). До суду надійшло клопотання представника позивача -адвоката Усенка М.І. про підтримання вимог позовної заяви та розгляд справи без участі представника ТОВ « ФК» Кредит-Капітал» (а.с.155-156). Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Піндур М.М. у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку судових повісток у додаток «Viber» на номер телефону відповідача, зазначений нею у заяві про направлення судових повісток в електронному вигляді та в електронний кабінет представника відповідача ( а.с. 160, 161). Представник відповідача- адвокат Піндур М.М. через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача ( а.с.165). Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої статті 247 ЦПК України. Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( частина п`ята статті 268 ЦПК України). Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в цій справі є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 07 квітня 2021 року [PERSON] на сайті miloan.ua створила та заповнила анкету-заяву на кредит № 4737256, в якій зазначила свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону, паспортні дані, адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання, освіту, місце роботи та щомісячні доходи ( а.с.23-24). З анкети-заяви на кредит № 4737256 від 07.04.2021 вбачається, що [PERSON] погоджені такі умови кредитування: сума кредиту - 10 000,00 грн; строк кредиту - 30 днів з 07.04.2021; дата повернення кредиту 07.05.2021; сума до повернення 14 850,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 1 100,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 11 % від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом 3 750,00 грн, нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Анкета-заява на кредит № 4737256 від 07.04.2021 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема, про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, підписання договору, обробку. Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний останньою у заяві номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор, який відповідач використала для підтвердження підписання договору. 07 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали електронний договір про споживчий кредит ( індивідуальна частина) № 4737256 шляхом підписання сторонами електронними підписами (а. с. 25-32). Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сума кредиту становить10 000,00 грн ( п.1.2. договору). Кредит надається строком на 30 днів з 07.04.2021 (п.1.3. договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 07.05.2021 ( п.1.4. договору). Загальні витрати позичальника за кредитом складають 4 850,00 грн в грошовому виразі та 590,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом, складає 14 850,00 грн ( п.1.5. договору). Комісія за надання кредиту 1 100,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 % від суми кредиту одноразово ( п.1.5.1. договору). Проценти за користування кредитом 3 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( п. 1.5.2. договору). Згідно з п. 1.6., п. 1.7 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в п. 2.2, 2.3 договору. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок позичальника. Згідно з п. 2.2.1. договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною, визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п.2.3 договору. Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей визначених п. 2.2.3 договору. З п. 2.2.3. договору вбачається, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно з п.2.3.1.2. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п.1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим, ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6., та процентною ставкою, визначеною п.1.5.2. договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Пунктом 2.3 визначено пролонгацію строку кредитування. Пунктом 2.3.1 договору передбачено, що продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах ( п. 2.3.1.1). Відповідно до п.2.3.1.1. договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці: строк продовження - 3 дні - розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 3%; строк продовження - 7 днів - розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 5 %; строк продовження - 15 днів - розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 10 %. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2. договору. Пунктом 2.3.1.2. договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. В пункті 2.4.1. договору визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Як вбачається з графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору № 4737256 від 07.04.2021, дата платежу по кредиту 07.05.2021; загальна вартість кредиту 14850,00 грн, яка складається із: суми кредиту 10 000,00 грн; комісії за надання кредиту 1 100,00 грн; процентів 3 750,00 грн ( а. с. 33). Додатком № 2 до кредитного договору № 4737256 від 07.04.2021 є паспорт споживчого кредиту № 4737256 ( а.с. 34-35). До позовної заяви також додано Правила надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ( в редакції від 29.12.2020) ( а.с. 7-22). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» ідентифіковано клієнта [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , для укладення договору № 4737256 від 07.04.2021 шляхом направлення 07.04.2021 о 10:01 одноразового ідентифікатора S92404 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 36). Згідно з платіжним дорученням № 43301481 від 07.04.2021 ТОВ «Мілоан» 07 квітня 2021 року перерахувало на картку № [NUMBER] на ім`я отримувача [PERSON] 10 000,00 грн згідно з договором №4737256 (а. с. 37). З відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №4737256 від 07.04.2021, укладеним з [PERSON] , вбачається, що 07.04.2021 було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, 07.04.2021 нараховано комісію за видачу кредиту в розмірі 1 100,00 грн. За період з 08.04.2021 по 07.05.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися відповідно до п. 1.5.2 договору; за період з 08.05.2021 по 16.07.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися відповідно до п. 1.5.2. та п. 2.3.1.1. договору; за період з 17.07.2021 по 17.09.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися відповідно до п. 1.6 та 2.3.1.2. договору ( а.с. 38-43). 18 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» ( кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ( новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ, відповідно до умов якого кредитор відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості) ( а.с. 44-52). Пунктом п.6.2.3 договору № 77-МЛ передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно з п. 7.1 договору відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги новий кредитор протягом п`яти робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 3 104 629,65 грн. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.10.2026, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами ( п.13.1. договору відступлення). Відповідно до платіжного доручення № 47756 від 19.10.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти у розмірі 3 104 629,65 грн на виконання умов договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021 ( а.с. 55). Як вбачається з акту приймання - передачі реєстру боржників від 18.10.2021 до договору про відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», кредитодавець передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредиторів від 18.10.2021, кількість боржників 3 690 ( а.с. 54). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», від 18.10.2021, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4737256 від 07.04.2021 на загальну суму 26 267,56,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту- 5 812,00 грн; заборгованість за процентами - 19 355,56 грн; заборгованість за комісією - 1 100,00 грн (а.с. 53). Таким чином, на підставі договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4737256 від 07.04.2021 перейшло до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 25 червня 2025 року позивач надіслав [PERSON] письмову вимогу № 21451024 від 23.06.2025 про погашення кредитної заборгованості, однак відповіді відповідач не надала і заборгованість не погасила (а.с. 56, 65). Згідно з розрахунком заборгованості, наведеним ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у позовній заяві, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4737256 від 07.04.2021 станом на день подання позовної заяви становить 26 267, 56 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту- 5 812,00 грн; заборгованість за процентами - 19 355,56 грн; заборгованість за комісією - 1 100,00 грн ( а.с. 4 зв.ст.). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України). За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( частина перша статті 628 ЦК України). Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з частинами першою, другою статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Згідно п. 5 розділу VІІ постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», чинної станом на час укладення договору про споживчий кредит №4737256 від 07.04.2021, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за змістом наведених норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав паперову копію електронного договору про споживчий кредит № 4737256 ( індивідуальна частина) від 07.04.2021, що містить особисті дані позичальника [PERSON] : реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти; анкету-заяву на кредит № 4737256 від 07.04.2021, де зазначені анкетні дані позичальника, номер мобільного телефону, умови кредитування, відомості про процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення кредитодавцем про погодження видачі кредиту та погоджені умови кредитування. Ідентифікація позичальника [PERSON] первісним кредитором ТОВ «Мілоан» підтверджується довідкою про ідентифікацію, в якій зазначено РНОКПП позичальника, її номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор. Отже, для підписання кредитного договору позичальник [PERSON] використала електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини шостої та восьмої статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання надати грошові кошти позичальнику виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №43301481 від 07.04.2021, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» 07 квітня 2021 року перерахувало на картку № [NUMBER] на ім`я отримувача [PERSON] кошти в розмірі 10 000,00 грн на виконання умов кредитного договору № 4737256. Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250731/59837-БТ від 05.08.2025 на виконання вимог ухвали суду від 18 липня 2025 року на ім`я [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано картку № [NUMBER] ( IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів: 07.04.2021 на суму 10 000,00 грн від платника «Viplata zaima Miloan» ( а.с. 100). Встановлені судом обставини справи та надані позивачем на їх підтвердження докази є достатніми для висновку про належне укладення кредитного договору №43301481 від 07.04.2021 первісним кредитором ТОВ «Мілоан» з відповідачем [PERSON] в електронній формі та отримання останньою кредитних коштів. Зазначені обставини відповідачем не спростовані. На підтвердження факту переходу прав вимоги до боржника [PERSON] від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач надав: копію договору про відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»; копію платіжного доручення № 47756 від 19.10.2021, яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти у розмірі 3 104 529,65 грн на виконання умов договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021; копію акту приймання - передачі реєстру боржників від 18.10.2021 до договору про відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яким кредитодавець передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредиторів від 18.10.2021; копію витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», від 18.10.2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4737256 від 07.04.2021 на загальну суму 26 267,56 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту- 5 812,00 грн; заборгованість за процентами - 19 355,56 грн; заборгованість за комісією - 1 100,00 грн. Доказів того, що договір про відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021 оскаржувався у судовому порядку або визнавався судом недійсним, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що передана за правом відступлення права вимоги до нового кредитора ТОВ «ФК Кредит-Капітал», позивача у справі, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4737256 від 07.04.2021 становить 26 267,56 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту- 5 812,00 грн; заборгованість за процентами - 19 355,56 грн; заборгованість за комісією - 1 100,00 грн. Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем у повному обсязі кредитних коштів за договором № 4737256 від 07.04.2021, сплати процентів за користування ними, а також комісії за надання кредиту, то у позивача виникло обґрунтоване право на стягнення з відповідача вказаної заборгованості у заявленому позивачем розмірі в судовому порядку. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача - адвоката Піндура М.М., викладені у відзиві на позовну заяву про те, що оскільки договір було неодноразово пролонговано з 07.05.2021 по 19.07.2021, то ТОВ «Мілоан» мало право нараховувати відповідачу передбачені договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п. 1.5.2 цього договору становлять 1,25 %, а нараховані після 20.07.2021 відсотки є нарахованими внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (20.07.2021), тому задоволенню не підлягають, не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають умовам укладеного договору, зокрема п. 2.3.1 (яким передбачено, що продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2) та п. 1.6 договору про споживчий кредит № 4737256 від 07.04.2021 ( яким передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом). З відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №4737256 від 07.04.2021, укладеним з [PERSON] , вбачається, що 07.04.2021 було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, 07.04.2021 нараховано комісію за видачу кредиту в розмірі 1 100,00 грн. За період з 08.04.2021 по 07.05.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися відповідно до п. 1.5.2 договору; за період з 08.05.2021 по 16.07.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися відповідно до п. 1.5.2. та 2.3.1.1. договору у зв`язку із неодноразовою пролонгацією договору відповідно до пільгових умов, зазначених у п. 2.3.1.1 договору; за період з 17.07.2021 по 17.09.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися відповідно до п. 1.6 та п. 2.3.1.2. договору у зв`язку із пролонгацією договору на стандартних (базових) умовах, передбачених п. 2.3.1.2 та п. 1.6 договору про споживчий кредит № 4737256 від 07.04.2021 ( а.с. 38-43). Суд не погоджується з доводами представника відповідача адвоката Піндура М.М. про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 1100,00 грн за обслуговування кредитної заборгованості є неправомірним, так не відповідають положенням Закону України «Про споживче кредитування» та фактично встановлені як плата позичальника за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а матеріали справи не містять доказів про надання щомісячно відповідачу послуг на зазначену суму, погоджених з нею, чи що певна інформація щодо кредиту надавалася їй частіше ніж один раз на місяць, виходячи з наступного. Пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит № 4737256 від 07.04.2021 передбачено, що комісія за надання кредиту: 1 100,00 грн, яка нараховується за ставкою 11, 00% від суми кредиту одноразово. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Як вбачається із частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Зі змісту укладеного договору про споживчий кредит №4737256 від 07.04.2021 вбачається, що сторони погодили розмір комісії за надання кредиту та порядок її нарахування. Суд погоджується з доводами представника позивача- адвоката Усенка М.І. , наведеними у відповіді на відзив, про те, що підписавши кредитний договір [PERSON] погодилась з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати комісії, розмір якої визначено за спільною згодою, а отже свідомо обрала умови кредитування. Зазначене повністю відповідає принципу свободи договору. Натомість відповідач погодилась зі своєї сторони на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Спірний договір про споживчий кредит № 4737256 від 07.04.2021, або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати комісії, є обов`язковими для виконання позичальником. Окрім того, як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №4737256 від 07.04.2021, укладеним з [PERSON] , остання періодично вносила сплату за нараховану комісію при здійсненні чергової пролонгації строку дії договору. З урахуванням викладеного, доводи представника відповідача - адвоката Піндура М.М., наведені у відзиві на позовну заяву, щодо неправомірності нарахування комісії за надання кредиту за договором №4737256 від 07.04.2021 у розмірі 1 100,00 грн, є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи, відтак судом до уваги не приймаються. Постанови Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 та від 25 січня 2023 року у справі № 752/4008/20, на які посилається представник відповідача - адвокат Піндур М.М., не є релевантними до обставин цієї справи, тому викладені в них правові позиції застосуванню не підлягають. Інші доводи, наведені у представником відповідача - адвокатом Піндуром М.М. у відзиві на позовну заяву, висновків суду не спростовують. Даючи оцінку іншим доводам учасників справи, викладеними ними у поданих до суду відзиві на позовну заяву та запереченні на відзив на позовну заяву, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої- п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною третьою статті 141ЦПКУкраїни при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною першою статті 26 цього Закону визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, який зазначений у позовній заяві, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Суд встановив, що адвокат Усенко М.І. надавав позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка Михайла Ігоровича та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»; ордеру на надання правничої допомоги серії ВС № 1374343 від 04.06.2025 ( а.с. 61,64). Відповідно до п.п. 1.1. договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. Цим договором клієнт призначає виконавця своїм представником. Виконавець набуває права реалізовувати права клієнта, надавати від його імені пояснення, заяви, скарги, клопотання тощо, а також представляти інтереси в усіх органах державної влади, судах загальної юрисдикції, в організаціях будь-яких форм власності та вчиняти інші дії, користуючись правами, які передбачені, зокрема, статтями 43,49,64 Цивільного процесуального кодексу України ( п.п.1.2.). Всі вищевказані права надаються для комплексного супроводу судових справ і стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить клієнту ( п.п.1.3.). Пунктом 2.1.договору передбачено, що порядок розрахунків та інші аспекти виконання договору визначаються додатком № 1 до договору. Додаток № 1 є документом, що стосується виключно правовідносин між сторонами, і становить собою конфіденційну інформацію. Для реалізації п.п.1.1. та 1.2. договору сторонам не потрібно пред`являти будь-якій третій особі додаткові частини цього договору. Даним пунктом сторони підтверджують, що між ними досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, та заявляють про достатність даного документу, у випадку його пред`явлення особам, вказаним в п.1.1., в якості підтвердження повноважень виконавця. Справи в роботу виконавця передаються на підставі замовлення, сформованого клієнтом ( п.п.2.2.). Згідно з п. п. 2.3. договору вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 7000,00 грн, без ПДВ. Як вбачається з акту № 322 наданих послуг ( правової (правничої) допомоги, складеного та підписаного 16.06.2025 АО «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. та ТОВ «ФК «Кредит Капітал», виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послугу згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025 щодо боржника [PERSON] кредитний договір № 4737256; сума наданих послуг складає 7 000,00 грн ( а.с 62). З детального опису наданих послуг до акту № 322 наданих послуг ( правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06. 2025, складеного 16 червня 2025 року, вбачається, що у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4737256 з боржника [PERSON] надані послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години; погодження правової позиції - 30 хвилин; складення позовної зави - 3 години 30 хвилин; подання заяви до суду - 1 шт., всього 6 годин 30 хвилин ( а.с. 63). Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання адвокатом Усенком М.І. правової допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025. Відповідач не скористалась своїм правом на подання клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено ( див. постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню у розмірі 7 000,00 грн, оскільки вказані витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними з предметом спору, складністю справи та підтверджуються належними доказами. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 2 422,40 грн відповідно до платіжної інструкції № 12127 від 23.06.2025 ( а.с.1). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.2). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved