Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У серпні 2025 року позивач ТОВ "Свеа Фінанс" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 вересня 2022 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 7293225 (з фіксованою диференеційованою процентною ставкою), згідно з умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало позичальнику [PERSON] позику у сумі 7000,00 грн. на строк 15 днів. Дата повернення позики - 30 вересня 2022 року. Базова процентна ставка за перший день користування позикою - 16,36 % (фіксована) від суми позики за кожен день користування нею, базова процентна ставка з другого дня користування позики до дати повернення позики складає 2,0 % (фіксована) від суми позики за кожен день користування нею. Відповідач не дотримувався умов договору позики, своєчасно не повернув позику та не сплатив проценти за користування нею. Заборгованість [PERSON] за договором позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 становить 7542,71 грн, у тому числі заборгованість за позикою у сумі 6047,00 грн, проценти за користування нею у сумі 1495,00 грн. За договором факторингу від 11 липня 2023 року № 01.02-36/23 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило право вимоги до позичальника [PERSON] за договором позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 позивачеві. 26 грудня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 29956-12/2022, згідно з умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" надало [PERSON] кредит у сумі 5000,00 грн на строк 25 днів, до 19 січня 2023 року. Базова процентна ставка за користування позикою становила 2,5 % на добу з першого дня користування позикою. Відповідач належним чином не виконував умови договору про надання фінансового кредиту, допустив заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022 у сумі 19565,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5000,00 грн, проценти за користування ним у сумі 14565,00 грн. Також ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023, згідно умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" надало [PERSON] кредит у сумі 1900,00 грн на строк 14 днів, до 20 січня 2023 року. Базова процентна ставка за користування позикою - 2,5 % з першого дня користування позикою. Відповідач не дотримувався умов договору про надання фінансового кредиту від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023, допустив заборгованість за договором у сумі 6677,50 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 1900,00 грн, проценти за користування ним у сумі 4777,50 грн. За договором факторингу від 28 липня 2023 року № 28072923 ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" відступило право вимоги до позичальника [PERSON] за договорами про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022 та від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023 позивачеві. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 у сумі 7542,71 грн, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022у сумі 19565,00 грн, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023 року у сумі 6677,50 грн. Також ТОВ " Свеа Фінанс" просило суд присудити з [PERSON] судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Свеа Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання договорів позики, кредитних договорів в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 15 вересня 2022 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] уклали в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір позики № 7293225, згідно з яким ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] позику у сумі 7000,00 грн на строк 15 днів, до 30 вересня 2022 року. Сторони погодили, що Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за допомогою вебсайту та мобільного додатку ClickCredit (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які розміщені на вебсайті: https://clickcredit.ua/informaciya. 26 грудня 2022 року ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] уклали в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про надання фінансового кредиту № 29956-12/2022, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" зобов`язалось надати [PERSON] кредит у сумі 5000,00 грн на строк 25 днів. Додатковою угодою від 21 січня 2023 року сторони погодили відстрочення виконання зобов`язань за договором на 20 днів, до 09 лютого 2023 року. 07 січня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] уклали в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про надання фінансового кредиту № 07332-01/2023, згідно умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" надало [PERSON] кредит у сумі 1900,00 грн на строк 14 днів, до 20 січня 2023 року. Оскільки ці договори укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такі договори не були б укладені. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" виконало умови договору позики від 15 вересня 2022 року № 7293225, надавши [PERSON] позику у сумі 7000,00 грн. ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" виконало умови договорів про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022, від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023, надавши [PERSON] кредит у сумі 5000,00 грн та 1900,00 грн відповідно. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник [PERSON] зобов`язався повернути позику та проценти за користування нею за договором позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 у термін до 30 вересня 2022 року. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У п. 2 договору позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 його сторони погодили, що базова процентна ставка за перший день користування позикою становить 16,36 % (фіксована) від суми позики за кожен день користування нею; базова процентна ставка з другого дня користування позики до дати повернення позики - 2,5 % (фіксована) від суми позики за кожен день користування нею. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У договорі позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 визначено, що строк кредитування становить 30 днів. Проценти, нараховані у межах строку користування позикою, становлять 1155,00 грн. П. 6 договору позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 2 % (ставка незміна протягом всього строку позики), якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначається у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальником в особистому кабінеті. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази, що сторони договору позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 продовжили строк користування позикою шляхом укладення додаткової угоди до основного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 зазначено, що плату за прострочення виконання зобов`язання врегульовано ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тобто ця норма конкретизує визначений у ст. 536 ЦК України обов`язок боржника сплачувати проценти за незаконне користування чужими грошовими коштами. Отже, проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз наведеної норми дозволяє зробити висновок, що сторони за домовленістю можуть погодити у договорі інший розмір процентів річних, ніж встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України (на це звернув увагу Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2023 року у справі № 914/235/19). Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитору. Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за допомогою вебсайту та мобільного додатку ClickCredit (на умовах повернення позики в кінці строку позики) передбачено, що у разі неповернення/повернення не у повному обсязі позики, позикодавець має право нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою, починаючи з першого дня понадстрокового користування позикою та, закінчуючи днем повернення позики (або її частини), але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів (п. 6.5 Правил). Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,7 % від суми позики за кожен день користування нею (п. 2 договору позики від 15 вересня 2022 року № 7293225). Отже, у вказаному пункті договору ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] встановили інший розмір процентів річних, ніж встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нормою п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, позикодавець не вправі вимагати в позичальника у період дії воєнного стану сплати процентів, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за допомогою вебсайту та мобільного додатку ClickCredit (на умовах повернення позики в кінці строку позики). З огляду на викладене, проценти за користування позикою, які підлягали стягненню з позичальника [PERSON] за договором позики від 15 вересня 2022 року № 7293225, становили 1155,00 грн. Водночас наданим позивачем розрахунком заборгованості засвідчується, що на погашення заборгованості за договором [PERSON] сплатив ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" 13635,01 грн, що перевищує суму, яка підлягала сплаті за договором (7000,00 грн + 1155,00 грн = 8155,00 грн). Таким чином, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 15 вересня 2022 року № 7293225 відсутні. За договором про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022 позичальник [PERSON] своєчасно не повернув кредит, допустив заборгованість за вказаним договором, сума неповерненого кредиту становить 5000,00 грн. Також відповідач своєчасно не повернув кредит у сумі 1900,00 грн, отриманий за договором про надання фінансового кредиту від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023. Відповідно п. 2.3 договорів про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022, від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023 у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умова за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. П. 2.4. договорів про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022, від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023 передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У разі, якщо клієнт не сплатив у строк кредит взятий відповідно до п. 1.4 цього договору (процетна ставка 3,2% на добу), проценти передбачені у п. 1.4 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами. Отже, сторони договорів про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022, від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023 погодили продовження строку кредитування, якщо позичальник не повернув тіло кредиту та продовжує користуватися кредитним коштами після спливу строку, встановленого у п. 1.2 договорів. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022 складає 19565,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5000,00 грн, проценти за користування ним у сумі 14 565,00 грн. Заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023 року становить 6677,50 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 1900,00 грн, проценти за користування ним у сумі 4777,50 грн. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За договором факторингу від 28 липня 2023 року № 28072023 укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ " Росвен Інвест Україна" (перейоменоване в ТОВ "Свеа Фінанс") первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника [PERSON] за договорами про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022, від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Свеа Фінанс": заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 26 грудня 2022 року № 29956-12/2022 у сумі 19565,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5000,00 грн, проценти за користування ним у сумі 14565,00 грн; заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 07 січня 2023 року № 07332-01/2023 у сумі 6677,50 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 1900,00 грн, проценти за користування ним у сумі 4777,50 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Свеа Фінанс" компенсації підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1881,59 грн (26242,50 грн / 33785,21 грн х 2422,40 грн = 1881,59 грн).

Outcome: partial