Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до Вознесенського міськрайонного\~суду Миколаївської\~областіз позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 03.08.1988 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. На початку подружнього життя відносини з відповідачем були добрі, вони проживали в атмосфері взаєморозуміння, поваги, любові. Але в подальшому подружнє життя між ними погіршилося. Стали виникати сварки через відсутність взаєморозуміння, поваги одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Останні 10 років сторони не проживають разом як сім`я. Позивач проживає за своїм місцем реєстрації, а відповідач час від часу їздив на роботу до рф. Будь-яких почуттів позивач до відповідача не має. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Тому вона вважає їхні фактичні шлюбні відносини припиненими, збереження сім`ї неможливе і суперечить їхнім інтересам. У зв`язку з чим вважає, що застосування заходів для примирення подружжя буде недоцільним, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.09.2025 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було передано за підсудністю на розгляд до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2025 справу розподілено судді Волощук О.О. Ухвалою суду від 24.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, судом належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення між сторонами неможливе. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та шляхом оголошенням на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 03.08.1988 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі ЗАГС Нариманського району Ташкенської області, про що складено актовий запис №105 /а.с.4/. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved