Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з останньої суму заборгованості у розмірі 161335,96 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 серпня 2018 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2001112256501, відповідно до якого відповідачу було видано кредит у сумі 50000,00 гривень. Крім того, 06 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001960797101, відповідно до якого відповідачу було видано кредит у сумі 50000,00 гривень. Позивач зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31 жовтня 2024 року складає: - за кредитним договором №2001112256501 від 26 серпня 2018 року у розмірі 93424,15 гривень, з яких: 49995,88 гривень заборгованість за кредитом; 43428,27 гривень сума заборгованості за процентами; 0,00 гривень заборгованість за комісією; - за кредитним договором №1001960797101 від 06 вересня 2021 року у розмірі 67911,81 гривень, з яких: 39496,87 гривень заборгованість за кредитом; 9,94 гривень сума заборгованості за процентами; 28405,00 гривень заборгованість за комісією. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за: кредитним договором №2001112256501 від 26 серпня 2018 року у розмірі 93424,15 гривень, з яких: 49995,88 гривень заборгованість за кредитом; 43428,27 гривень сума заборгованості за процентами; 0,00 гривень заборгованість за комісією; за кредитним договором №1001960797101 від 06 вересня 2021 року у розмірі 67911,81 гривень, з яких: 39496,87 гривень заборгованість за кредитом; 9,94 гривень сума заборгованості за процентами; 28405,00 гривень заборгованість за комісією. Щодо правомірності стягнення комісії за кредитним договором позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, зокрема заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, сторони погодили умови сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ». Крім того, позивач обґрунтовує правомірність нарахування комісії за кредитним договором з посиланням на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року по справі № 486/203/24, де правомірність стягнення комісії обґрунтовано: по-перше, оскільки така узгоджена сторонами договору; по-друге, нарахування комісії відповідає законодавству, зокрема Закону України «Про споживче кредитування»; по-третє, ці витрати є частиною загальних витрат за споживчим кредитом і такими, що правомірно включені до суми заборгованості, яка підлягає стягненню. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Представник позивача Киричук Г.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідач відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 26 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» із заявою №2001112256501 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, банк встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 1000,00 гривень, зі стандартною процентною ставкою 47,88 %, реальною річною процентною ставкою 57,60 %, строком на 12 місяців, орієнтовна загальна вартість кредиту 1249,27 гривень. Зі змісту вказаної заяви слідує, що підписанням даної заяви [PERSON] підтвердила, що ця заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, Договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між нею та Банком, припиняються на підставі ст. 604 ЦК України, вона ознайомлена з ДБКО, Тарифами Банку та цілком згодна; всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; вона отримала від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно ЗУ «Про захист персональних даних». При укладенні кредитного договору відповідач також була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується підписом останньої про ознайомлення. Як слідує зі змісту паспорта споживчого кредиту, в ньому зазначені сума кредиту 1000,00 гривень, строк кредитування 12 місяців з можливістю продовження вказаного строку, реальна річна процентна ставка 47,88 %. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором №2001112256501 від 26 серпня 2018 року, [PERSON] на підставі укладеного з Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» кредитного договору №2001112256501 був встановлений кредитний ліміт 1000,00 гривень, після чого кредитний ліміт неодноразово збільшувався, останній раз 03 березня 2022 року до 50000,00 гривень. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 31 жовтня 2024 року (включно) заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором №2001112256501 становить 93424,15 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 49995,88 гривень, заборгованості за відсотками 43428,27 гривень. Відповідно до пункту 2.1.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб згідно з умовами цього договору банк, у разі акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами. Відповідно до частини 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, умови надання споживчого кредиту, споживчий кредит надається шляхом перерахування банком суми споживчого кредиту відповідно до зазначених клієнтом в заяві на приєднання до договору реквізитів/ призначення або шляхом видачі через касу банку. Відповідно до пункту 5.5. сума споживчого кредиту, строк користування споживчим кредитом, цільове призначення, розмір процентів за користування споживчим кредитом та комісій (за умови обрання клієнтом умов надання споживчого кредиту з комісією), періоди сплати платежів визначаються сторонами в заяві на приєднання до договору. Відповідно до пункту 5.6. повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом/комісій здійснюється за звичайною (зменшувальними платежами) або ануїтетною (рівними платежами) схемою. Схема повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом/комісій зазначається в заяві на приєднання до договору. Строк/терміни повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом /комісій з зазначенням розміру щомісячного платежу встановлюються у графіку платежів, що викладений у заяві на приєднання до договору . Відповідно до пункту 5.7.2. у випадку порушення зобов`язань з повернення споживчого кредиту та/або сплати процентів за користування споживчим кредитом/комісій згідно графіку платежів (в тому числі при недодержанні, порушенні строків, термінів), а також у випадках, передбачених пунктом 5.18. Розділу ІІ договору, нарахування / розрахунок процентів за користування споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за споживчим кредитом (частиною споживчого кредиту, яку не було повернуто відповідно до графіку платежів), здійснюється за ставкою 0,01 процентів річних і такий розмір процентів буде застосовуватись банком до тієї дати, коли зазначені зобов`язання/умови будуть виконані/дотримані належним чином. 06 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» із заявою № 1001960797101 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в сумі 50000,00 гривень, з процентною ставкою 0,01 %, реальна річна процентна ставка 77,1105 %, комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, строком на 24 місяці, загальна вартість кредиту 85885,08 гривень. Зі змісту вказаної заяви слідує, що підписанням даної заяви [PERSON] підтвердила, що ця заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, Договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між нею та Банком, припиняються на підставі ст. 604 ЦК України, вона ознайомлена з ДБКО, Тарифами Банку та цілком згодна; всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; вона отримала від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних; до підписання заяви вона отримала в письмовій формі інформацію згідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на сайті Банку. В дату підписання цієї Заяви, їй надано ДКБО (як публічну частину договору) шляхом розміщення на Сайті Банку, зокрема у розділі «Підтримка» за посиланням «завантажте документи». При укладенні кредитного договору відповідач також була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується підписом останньої про ознайомлення. Як слідує зі змісту паспорта споживчого кредиту, в ньому зазначені сума кредиту 50000,00 гривень, строк кредитування 24 місяці, реальна річна процентна ставка 77,1105 %, щомісячні комісія за обслуговування кредиту - 2,99 %. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до платіжної інструкції № TR.51946027.76037.8810 від 06 вересня 2021 року, Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» на виконання умов кредитного договору № 1001960797101 перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 50000,00 гривень. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом 31 жовтня 2024 року (включно) заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 1001960797101 становить 67911,81 гривень, з яких: заборгованість по сумі кредиту 39496,87 гривень, заборгованості за процентами 9,94 гривень, заборгованість за комісією 28405,00 гривень. З виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача, слідує, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення. З метою досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача направив письмову вимогу (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/683 від 04 листопада 2024 року з вимогою погасити заборгованість за кредитними договорами №2001112256501 та №1001960797101 у загальному розмірі 161335,96 гривень не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком № 20241104 ПУМБ_880 згуртованих відправлень. Оскільки досудові вимоги банку про погашення кредитної заборгованості позичальником добровільно задоволені не були, банк звернувся з цим позовом до суду для стягнення наявної кредитної заборгованості. В силу вимог частин 1, 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи слідує, що 26 серпня 2018 року та 06 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем укладені відповідно кредитні договори № 2001112256501 та № 1001960797101 у виді заяв про приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Суд встановив, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитними договорами виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Як слідує з розрахунків заборгованості, наданих АТ «ПУМБ», [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту, сплати процентів передбачених кредитним договором, належним чином не виконала, у зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість за кредитними договорами № 2001112256501 та № 1001960797101 у загальному розмірі 161335,96 гривень. Суд встановив, що спірні договори споживчого кредиту підписані сторонами, які досягли згоди по всім істотним умовам договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо умов спірних договорів та в подальшому виконувала їх умови, а банк надав позичальнику інформацію про умови кредитування, відсоткову ставку, валютні ризики та форми забезпечення кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку, що кредитні договори № 2001112256501 та № 1001960797101 укладені у спосіб, визначений чинним законодавством, та матеріалами справи безспірно підтверджується дійсність грошової вимоги АТ «ПУМБ» по стягненню заборгованостей по сумах кредитів та заборгованостей по процентам за кредитними договорами, а тому позовні вимоги позивача АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача заборгованості в цій частині підлягають задоволенню. У статті 526\~Цивільного кодексу\~України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 611\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що у заявах про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які підписані відповідачем 26 серпня 2018 року та 06 вересня 2021 року, сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користування кредитними коштами. Отже відповідач була ознайомлена з вказаними умовами кредитування під підпис. Відповідач не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до статті 617 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд висновує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за кредитними договорами заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 2001112256501 та № 1001960797101 у загальному розмірі 132930,96 гривень. Щодо стягнення заборгованості за комісією. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного\~банку України\~постановою від\~08\~червня 2017\~року №\~49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними. Зважаючи на викладене, комісія за надання послуг з управління кредитом при використанні кредиту при простроченні оплати чергового платежу може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору, а саме пунктами 5.7.3., 5.7.5. частини 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до умов якого шляхом підписання заяви беззастережно приєдналась відповідач передбачено встановлення щомісячної комісії за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Однак при цьому в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Отже, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення договору у частині 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на які посилається позивач, щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за управління кредитом є нікчемним відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судомне вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. У зв`язку з чим суд висновує про відмову у задоволення позову в частині стягнення заборгованості за комісією у сумі 28405,00 гривень. Щодо судових витрат. Згідно з платіжною інструкцією № 50 від 20 грудня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом, Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» пред`явило одну вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості за кредитними договорами) на суму (ціну позову) 161335,96 гривень, тоді як суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог на суму 132930,96 гривень, що становить 82,39 % від ціни позову. За наведених обставин та відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1995,82 гривень (2422,40 х 82,39% : 100). На підставі викладеного і

Outcome: partial