Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що він з 1991 року проживає в житловому будинку, що находиться за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що в даному житловому будинку проживає разом зі своєю сім?єю, сплачує комунальні послуги, утримує будинок в належному стані, з часу проживання він облаштував будинок, зробив в ньому ремонт що підтверджується технічним паспортом на об?єкт нерухомого майна. Зазначає, що розпорядженням міського голови N? 107 від 07.10.2020 присвоєно поштову адресу житловому будинку в якому він проживає та прописаний. Вказує, що протягом часу проживання за вказаною адресою, він займається оформленням права власності на будинок, а саме ним проведено інвентаризацію майна та виготовлено технічну документацію (паспорт) на будівлю, однак через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку не може здійснити реєстрацію житлового будинку. Тому. оскільки протягом більше 10 років фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується майном, не приховуючи факт знаходження майна в своєму володінні та підтримує його в належному стані, просить визнати за собою право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами за набувальною давністю. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с.36). Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с.31,33). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. На будинок за адресою [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 3598/2025. Його вартість, згідно довідки ФОП [PERSON] від 24.07.2025 року, становить 115 332,00 грн (а.с. 4-10, 11). Розпорядженням міського голови N? 107 від 07.10.2020 присвоєно поштову адресу дворогосподарству по [ADDRESS] , а саме: житловому будинку(літ.А, загальною площею - 176,5 кв.м., житловою площею - 94,1 кв.м.), літній кухні(літ.Б),вбиральні (лат. В) поштову адресу: [ADDRESS] . (а.с.15). Згідно Акту, складеного Головою ГО "Свалявське МКПТР "Романі ЯГ" Балінтом Й.М., сусіди позивача, [PERSON] мешк. [ADDRESS] та [PERSON] мешк. [ADDRESS] , підтвердили, що позивач [PERSON] дійсно проживає за адресою [ADDRESS] , який ним збудований, вже більше 15 років. (а.с.34). За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 згаданого Кодексу визначено право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання права. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 року № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~визначено - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Відповідно до пункту 14 Постанови ВССУ виходячи зі змісту частини першої ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів, відкрито та безперервно користується житловим будинком більше десяти років, що підтверджується встановленими під час судового розгляду обставинами, право власності на таке ні за ким не зареєстровано, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved