Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

01.10.2025 позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] Стислий виклад позовної заяви В обґрунтування позову зазначала, що 16.01.2016 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який після реєстрації шлюбу змінив прізвище на [PERSON] . У шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу у 2017 році та до теперішнього часу син проживає разом із нею. Позивач разом із сином була зареєстрована у будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . 17.11.2022 позивач придбала власний будинок за адресою: [ADDRESS] та з того часу із сином проживають у вказаному будинку, проте реєстрацію не змінювала. 18.04.2025 у будинку батьків позивача сталася пожежа і будинок став непридатним для проживання. Тому 01.07.2025 позивач зареєструвалася у власному будинку, зняла із реєстрації сина [PERSON] , проте відділом ведення реєстру територіальної громади ЦНАП їй відмовлено у реєстрації сина за власним місцем проживання. Підставою відмови стало те, що батько дитини не надав згоди на вчинення зазначених дій. Повідомляє, що фактично із чоловіком спору щодо місця проживання дитини немає, проте своєї згоди до відділу ЦНАП він не надав. Додатково повідомляє, що у її будинку створені належні умови для проживання дитини, вона є приватним підприємцем, не зловживає спиртним чи наркотиками, належно виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання сина. Бездіяльність батька щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини у її будинку порушує права її малолітнього сина мати офіційне зареєстроване місце проживання. Тому з метою захисту прав своєї дитини змушена звернутись до суду. Заяви, клопотання учасників справи У заяві від 27.10.2025 позивач наполягала на задоволенні позову, просила розгляд справи проводити без її присутності. Відповідач у заяві від 27.10.2025 позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Розгляд справи провив провести без його присутності. Від Відділу ведення реєстру територіальної громади Центру надання адміністративних послуг Звягельської міської ради (далі відділу ВРТГ ЦНАП) надійшла заява, у якій просять справу розглядати без участі їх представника. У поясненнях зазначили, що дії їх працівника щодо відмови у реєстрації дитини відповідають вимогам пп. 3 п. 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання, затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 № 265. Водночас відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини буде суперечити її інтересам, обмежувати/ускладнювати реалізацію права на освіту, охорону здоров`я, тому підтримують позовні вимоги повністю. Процесуальні дії у справі 03.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 27.10.2025. У підготовчому судовому засіданні 27.10.2025 представник органу опіки та піклування повідомила, що вона не має можливості висловити свою позицію щодо предмету позову без надання висновку щодо визначення місця проживання дитини органу опіки і піклування як колегіального органу. Протокольною ухвалою суду провадження у справі відкладено на 18.11.2025, зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини. У підготовчому судовому засіданні 18.11.2025 позивач позовні вимоги підтримала. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні повідомила, що вона не може надати висновок органу опіки та піклування, оскільки вони не змогли установити зв`язок із батьком дитини, встановити його фактичне місце проживання. Долучила акт обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача. При розгляді справи поклалась на розсуд суду. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено,\~що сторони перебували у шлюбі з 16.01.2016 року до 29.03.2017 року. Після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який з 10.10.2018 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] відповідно до договору дарування від 17.11.2022 є власником 46/100 ідеальних часток житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10) та зареєстрована за вказаною адресою з 01.07.2025 (а. с. 13). 01.07.2025 позивач звернулася до Відділу ВРТГ ЦНАП із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , проте отримала відмову відповідно до п. 87.3 Постанови КМУ № 265, оскільки відсутня згода батька дитини [PERSON] (а. с. 15). Також з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання за місцем проживання позивача вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , 1993 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження; умови проживання наявне електропостачання, водопостачання із криниці, приватне водовідведення; для дитини наявне місце для сну, відпочинку, наявні комп`ютер, копм`ютерний стіл, є домашні тварини: собаки, коти та інше. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з\~положеннями ст. 141\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Також згідно із положеннями ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання, затвердженого постановою КМУ № 265 від 07.02.2022 (далі - Порядку) місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згідно з підпункту 3 п. 87 Порядку орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. Також суд зауважує, що ухвалюючи рішення від 11.07.2017 у справі М.С. проти України (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини у конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 у справі Мамчур проти України (заява № 10383/09). Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами виникли спірні відносини щодо реєстрації місця проживання своєї малолітньої дитини. Судом не встановлено спору щодо визначення місця проживання дитини, яка фактично після розірвання шлюбу постійно проживає із матір`ю, проте відсутність згоди батька порушує права дитини щодо реєстрації місця проживання. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні та комфортні умови для проживання, тому відповідач як батько дитини зобов`язаний був вчинити активні дії для забезпечення проведення реєстрації місця проживання своєї малолітньої дитини. Також обраний позивачем спосіб захисту щодо визначення місця проживання дитини є належним, оскільки відповідно до п. 33 Порядку у випадку визначення місця проживання за рішенням суду при поданні заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років одним з її батьків не вимагається згода іншого з батьків. Судом враховується також, що за місцем проживання позивача створені належні умови для проживання та виховання дитини, доказів, які би свідчили про неблагополучність чи неблагонадійність умов проживання разом із позивачем судом не встановлено, виходячи із найкращих інтересів дитини доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, позивачем [PERSON] . Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що заяву про визнання позову відповідачем подано до початку розгляду справи по суті, та застосовує правила ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved