Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Меженна В.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 04.09.2018 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу дітей у них немає. Сімейне життя між ними не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейні цінності та подружнє життя, внаслідок чого між ними виникають постійні сварки та конфлікти, що негативно впливає на психологічний та моральний стан позивачки та призвело втрати почуття поваги та любові один до одного.. Вона неодноразово звертала увагу чоловіка на вказане, але він повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Позивач зазначає, що відповідач не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, терпіння та взаємодопомоги, дбати про належний сімейний побут. Сторони тривалий час, а саме більше двох років проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На глибоке переконання позивачки сенсу підтримувати сімейні відносини немає, надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними у минулому не принесли жодних позитивних результатів. Тому це лише погіршить стан їхніх відносин та продовжить їх перебіг у часі. Позивач зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам, так як шлюб між ними носить лише формальний характер. Сім"я фактично розпалася, у зв"язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розірвання шлюбу. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, зазначивши, що позивач та представник позивача позовні вимоги, за обставин викладених у позовній заяві, підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій заначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 04.09.2018 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у сторін немає. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, і не спростовано відповідачем, внаслідок різних поглядів на сімейні цінності та подружнє життя , між сторонами виникають постійні сварки та конфлікти, внаслідок чого сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідач не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, терпіння та взаємодопомоги, дбати про належний сімейний побут. Сторони більше двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, та суперечитиме її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнав, подавши заяву відповідного змісту. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved