Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕФЕСТ» звернулось до Новобаварського районного суду міста Харкова (кол.назва Жовтневий) з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №6/4/2006/840-К/1289 від 29.09.2006 року в розмірі 12028,37 доларів США, а також сплачений судовий збір в сумі 7316,12 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 37500,00 грн. В обґрунтування позовної заяви, посилаються на те, що 29.09.2006 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено Кредитний договір №6/4/2006/840-К/1289, відповідно до якого Банк надав Відповідачу кредит в сумі 32100,00 доларів США зі строком повернення до 25.09.2036 року, з процентною ставкою 10% річних. Видача Відповідачу кредитних коштів підтверджується Заявою на видачу готівки №NL-2 від 29.90.2006 року. В день надання кредиту (29.09.2006 року), укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку від 29.09.2006 року, Відповідачем проведено розрахунки з продавцем, за рахунок кредитних коштів та в цій день передано в забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, що підтверджується Договором іпотеки №6/4/2006/980-І/129 від 29.09.2006 року. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти. 20.09.2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір відступлення прав вимоги №GL3N24068, на підставі якого до ТОВ «ФК «Гефест» перейшли права вимоги за Кредитними договорами та за забезпечувальними договорами, зокрема, за Кредитним договором №6/4/2006/840-К/1289 від 29.09.2006 укладеним між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №GL3N24068 від 20.09.2019 року, заборгованість за Кредитним договором укладеним з Відповідачем, станом на 20.09.2019 року, склала 168610,49 доларів США, з яких: 30313,57 доларів США - кредит; 36793,50 доларів США - проценти за користування кредитом; 15931,32 доларів США -комісія; 85572,10 доларів США - пеня. Оскільки з 30.03.2020 року строки позовної давності були зупиненні, а тому за три роки до зупинення строків позовної давності кредитор має право на не погашені суми заборгованості за графіком з 30.03.2017 року. Таким чином заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Гефест» за Кредитним договором в межах строку позовної давності, складає 49363,64 доларів США, проте позивач в даному позові заявляє до стягнення з відповідача лише частини заборгованість в розмірі 12028,37 доларів США. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено відповідачем без реагування. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова (кол.назва Жовтневий) від 25.06.2024 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 серпня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2025 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Будь-яких інших заяв або клопотань від сторін по справі на адресу суду не надходило. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.9.2006 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено Кредитний договір №6/4/2006/840-К/1289, відповідно до якого ВАТ КБ «Надра» надав Відповідачу кредит в сумі 32100,00 доларів США зі строком повернення до 25.09.2036 року, з процентною ставкою 10% річних. Видача відповідачу кредитних коштів підтверджується Заявою на видачу готівки №NL-2 від 29.09.2006 року. Згідно п.1.2. Кредитного договору, цільовим призначенням отриманого кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 29.09.2006 року, житлового будинку з надвірними будівлями. В день надання кредиту (29.09.2006 року), укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, відповідачем проведено розрахунки з продавцем, за рахунок кредитних коштів та в цей день передано в забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, що підтверджується Договором іпотеки №6/4/33/2006/980-І/1291 від 29.09.2006 року. 20.09.2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір відступлення прав вимоги №GL3N24068, на підставі якого до Позивача перейшли права вимоги за Кредитними договорами та за забезпечувальними договорами, зокрема, за Кредитним договором №6/4/2006/840-К/1289 від 29.09.2006 року укладеним між Банком та [PERSON] . Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №GL3N24068 від 20.09.2019 року Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників/поручителів/заставодавців за такими договорами, заборгованість за Кредитним договором укладеним з [PERSON] , станом на 20.09.2019 року, склала 168610,49 доларів США, з яких: 30313,57 доларів США - кредит; 36793,50 доларів США - проценти за користування кредитом; 15931,32 доларів США - комісія; 85572,10 доларів США - пеня. Сторонами погоджено, що строк користування кредитом - до 25.09.2036 року, але на підставі п.3.2.3 Кредитного договору, кредитор має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій, та можливих штрафних санкцій у разі: -затримання Позичальником сплати Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць (п.3.2.3.1 кредитного договору): -перевищення сумою простроченої заборгованості суми Кредиту більш як на 10 процентів (п.3.2.3.2. кредитного договору); -несплати Позичальником в терміни, встановлені цим Договором більше однієї виплати по Кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми Кредиту (п.3.2.3.3. кредитного договору); -якщо Позичальник протягом трьох робочих днів від дати, отримання вимоги Кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов?язання, згідно з п. 3.2.2. цього Договору, не надасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби не влаштують Кредитора (п.3.2.3.4 кредитного договору); -якщо Позичальник не погодиться із запропонованим розміром процентів, згідно з п. 2.9. цього Договору (п.3.2.3.5. кредитного договору): -якщо обставини, визначені п. 5.1. цього Договору, будуть діяти протягом більше як одного місяця; 3.2.3.7. у разі порушення Позичальником або третьою особою (майновим поручителем, поручителем) обов?язків, встановлених цим Договором та договорами, зазначеними в п. 1.3. цього Договору або у разі припинення дії цих договорів (п.3.2.3.6 кредитного договору). У зв`язку з порушенням умов Кредитного договору щодо вчасного повернення коштів, на адресу відповідача направлено Вимогу про дострокове погашення заборгованості вих. №1177 від 05.12.2023 року, в якій зазначено про зміну терміну повернення всієї заборгованості та надано 30 денний строк для погашення заборгованості за Кредитним договором з моменту одержання вимоги. Відповідачем дану було отримано особисто 20.12.2023 року, проте дана вимога залишилась без реагування. 04.01.2024 року сплив 30-денний строк для добровільного виконання зобов`язання за Кредитним договором. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина першастатті 514 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що за кредитним договором №6/4/2006/840-К/1298 від 29.09.2006 виникла заборгованість в межах строку позовної давності в розмірі 168610,49 доларів США. Оскільки з 30.03.2020 р. строки позовної давності були зупиненні, а тому за три роки до зупинення строків позовної давності кредитор має право претендувати на не погашені суми за відповідним графіком з 30.03.2017 року. Таким чином, сума заборгованості за відповідачем в межах строку позовної давності складає 49363,64 долари США, з яких: 29100,00 доларів США заборгованість за кредитом (за період з 09.04.2017 року по 09.02.2036 року); 20153,67 долари США проценти за користування кредитом (за період з 09.04.2017 по 09.06.2024 року). До позовної заяви додано виписки по рахункам відповідача [PERSON] , що надані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює ліквідацію ВАТ КБ «НАДРА», як доказ відсутності погашення заборгованості, зокрема за період з 06.02.2015 року по 20.09.2019 року. Відповідно до Листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виписки за попередній період, у зв`язку зі спливом їх зберігання, знищенні. Обов`язок довести факт погашення боржником заборгованості, покладено на боржника, а не на кредитора, що підтверджується висновками Верховного Суду зробленими у постанові від 08.06.2022 року в справі №913/618/21: «Суд звертає увагу на те, що у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач». Відповідно до п.3.3.2. Кредитного договору щомісячна сума мінімального платежу складає 386,39 доларів США, яку Відповідач має щомісячно вносити з моменту укладення Кредитного договору до 25.09.2036 року. Відповідач своєчасно та належним чином не здійснював обов`язкові щомісячні платежі, таким чином заборгованість [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором №6/4/2006/840-К/1289 в межах строку позовної давності, складає 49363,64 доларів США. Позивач в даному позові заявляє до стягнення лише частини заборгованості в розмірі 12028,37 доларів США (частина тіла кредиту за період з 09.04.2017 року по 25.09.2036 року). На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в межах позовної давності. Оскільки у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини\~першої\~статті\~1046 ЦК України, а також частини\~першої\~статті\~1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Відповідно до ст. 141 ЦПК України за результатами судового розгляду між сторонами підлягають розподілу судові витрати. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (до яких належать витрати на професійну правничу допомогу). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові від 28 червня 2023 року у справі №463/2001/19 Верховний Суд зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: partial