Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У серпні 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано 04 лютого 2021 року. При цьому, від вказаного шлюбу має з відповідачем спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом із нею. Зазначала, що після припинення шлюбних відносин дійти згоди щодо утримання дитини не вдалося, а тому рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 1 червня 2021 року на її користь з відповідача на утримання дитини стягувалися аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку ( доходу) , починаючи з 18 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, на даний час їх донька хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання, а саме навчається на першому курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти економічного факультету Чернівецького національного університету, спеціальність маркетинг, денної форми навчання на договірних умовах. Також, вказувала, що на сьогоднішній день [PERSON] проживає окремо та дитина знаходиться на повному її утриманні, та у зв`язку із чим потребує додаткового утримання. \~Посилаючись на вказане, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.08.2025 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятирічного віку. 25 вересня 2025 року від представника відповідача [PERSON] , через канцелярію суду надійшов письмовий відзив, в якому зазначив, що позивачем не надано суду жодних документів, які б підтверджували розмір витрат на оплату за навчання у вищому навчальному закладі, проїзд до навчального закладу, придбання підручників чи навчальних посібників для [PERSON] , як і не надано доказів витрат, які вона щомісячно несе на утримання повнолітньої дитини. Крім того, вказував, що [PERSON] будучи батьком та усвідомлюючи потребу дитини у матеріальній підтримці не заперечує щодо утримання дитини, однак просить суд за умови встановлення достатніх підстав для ухвалення рішення у справі на підставі наданих позивачем доказів, встановити аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5\~000 гривень на місяць до досягнення дитиною віку зазначеного позивачкою у позовній заяві. При цьому вважає, що 5\~000 гривень є сумою, яка покриє 50% обґрунтованих потреб спільної доньки сторін, яка у повнолітньому віці продовжує навчання. Також, просив врахувати суд, те, що [PERSON] є особою з інвалідністю інвалідом з дитинства, та йому встановлена третя група інвалідності по життєво та є певні обмеження щодо умов праці, що підтверджується Довідкою МСЕК №069476 від 17.02.2004 року, тому його дохід, як і місце роботи може змінитися будь-коли, та залежить від мінливих умов ринку праці та не є постійним. Щодо заявлених представником позивача суми витрат на правову допомогу зазначав, що вони є необґрунтованими, та вимога щодо її стягнення з відповідача задоволенню не підлягає. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала поданий письмовий відзив на позов. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали справи приходить до наступного. Так,\~ згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи убачається, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Після припинення шлюбних відносин сторони не дійшли згоди щодо утримання дитини, а тому рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 1 червня 2021 року на її користь з відповідача на утримання дитини стягувалися аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку ( доходу) , починаючи з 18 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Також судом встановлено, що на даний час донька сторін є повнолітньою, однак вона продовжує навчання на навчання на першому курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти економічного факультету Чернівецького національного університету, спеціальність маркетинг, денної форми навчання на договірних умовах, що підтверджується відповідною довідкою Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 11.08.2025 року (а.с.12). Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст.\~199\~СК\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200\~СК\~України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,\~інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно із роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від\~15\~травня\~2006\~року\~№3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування. Також, у роз`ясненнях, викладених у п.20 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року вказано на те, що \~стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Таким чином, з огляду на те, що донька сторін [PERSON] , є студенткою першого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти економічного факультету Чернівецького національного університету, спеціальність маркетинг, денної форми навчання на договірних умовах, у зв`язку із чим не має можливості працювати, а також не отримує стипендії, що також підтверджено відповідною довідкою, суд приймаючи до уваги матеріальне становище як відповідача, так і позивача, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183, 200 СК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання. При цьому,\~визначаючи\~розмір\~аліментів на\~повнолітню доньку [PERSON] ,\~а\~також\~ураховуючи те,\~що\~відповідач\~офіційно працевлаштований,\~однак є особою з інвалідністю інвалідом з дитинства, та йому встановлена третя група інвалідності по життєво та є певні обмеження щодо умов праці, що підтверджується Довідкою МСЕК №069476 від 17.02.2004 року, суд зважаючи й на матеріальне становище позивачки та рівність батьків щодо утримання дітей, приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] \~аліментів\~на\~утримання повнолітньої\~доньки\~у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.08.2025 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятирічного віку. Також, при призначенні аліментів суд також враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.1 ст.191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 18 серпня 2025 року. \~ \~ \~ \~ Також\~позивач,\~у зв`язку\~із захистом\~свої прав\~понесла судові\~витрати які\~складають із\~наступного:\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу в\~розмірі 5 000 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~ Так,\~положеннями\~ЦПК України\~визначено види судових витрат. \~ \~ \~ Зокрема, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). \~ \~ \~ \~\~Як убачається з матеріалів справи, представником [PERSON] була адвокат Крамар І.І., яка діяла на підставі ордеру від 18 серпня 2025 року (а.с.15). \~ \~ \~ \~\~На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу було подано попередній (орієнтований) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 5 000 грн. Усі вищевказані витрати були пов`язані із розглядом саме цієї справи. \~ \~\~\~ \~ Положеннями ст.137\~ЦПК\~України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.141\~ЦПК\~України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації. За правилами ст.141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial