Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.09.2020 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-RO-82-62123281. 20.11.2024 між AT «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-73, у відповідності до умов якого, AT "Райффайзен Банк" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні AT "Райффайзен Банк" Права Вимоги до Боржників, вказані У Реєстрі(ах) Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21.11.2024 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-73 від 20.11.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 68351.01 грн., з яких: 53005.59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15345.42 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» на загальну суму 68351.01 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 12.09.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечила проти позову з наступних підстав. Так,в наявному договорі відступлення прав вимоги №114/2-73 від 20.11.2024, а саме в пункті 3.1 відсутні відомості про ціну прав вимоги, що відступаються за договором. Отже, надані документи не можуть слугувати доказами відступлення прав вимоги за договором №114/2-73 від 20.11.2024 на користь позивача, оскільки в них відсутні погоджені істотні умови (в договорі віступлення ціна прав вимоги),а також первісним кредитором не погоджено відступлення права вимоги за договором 014-RO-82-62123281 від 14.09.2020. Також, матеріали справи не містять підписаного сторонами реєстру боржників, додатку № 1 до договору № №114/2-73 від 20.11.2024, що є його невідємною частиною, а також доказів на підтвердження сплати ціни придбання позивачем у Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" прав грошової вимоги за договором відступлення прав вимоги №114/2-73 від 20.11.2024. Крім того, за період часу з 14.10.2020 року по 03.05.2025 року відповідач [PERSON] сплатила (повернула) по тілу кредиту 47126 грн. 82 коп., по процентам 127930 грн. 10 коп, загальна сума - 175056 грн. 58 коп. Це узгоджується з фактичними обставинами та поданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором від 21.11.2024. Загальна сума кредиту до повернення складає 208202.75 грн., відповідач [PERSON] повернула банку -175056.58, отже загальний залишок заборгованості складає 33146 грн. 17 коп. (208202.75-175056.58=33146,17) а не як заявляє позивач - 68351.01грн. Також, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором, укладеним 14.09.2020 року з AT «Райффайзен Банк Аваль», 14.10.2024 року по 21.11.2024 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за договором № 014-RO82-62123281, укладеним 14.09.2020 року з AT «Райффвйзен Банк» до 14.09.2024 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2025 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 14.09.2020 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-RO-82-62123281. 20.11.2024 між AT «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-73, у відповідності до умов якого, AT "Райффайзен Банк" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні AT "Райффайзен Банк" Права Вимоги до Боржників, вказані У Реєстрі(ах) Боржників. Згідно п.п.2.2. Договору відступлення права вимоги, відступлення Новому кредитору Прав Вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором п. 3.2. Договору, та з моменту підписання Сторонами Реєстру(ів) Боржників. Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості зa цим Договором, Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Кредитних договорах і Договорах забезпечення, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від Боржників та Поручителів належного виконання Всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами та Договорами забезпечення (п.п.2.3. Договору відступлення права вимоги). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21.11.2024 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-73 від 20.11.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 68351.01 грн., з яких: 53005.59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15345.42 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов 'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч.1 ст.1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового звернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Факт отримання\~коштів відповідачем\~не спростовується,\~однак заперечується набуття позивачем права вимоги за кредитним договором. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 січня 2024 року у справі № 758/2555/21 (провадження № 61-10283св23), у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам". Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, від 04.12.2018 у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19. При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги). Встановлено, що 20.11.2024 між AT «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-73, у відповідності до умов якого, AT "Райффайзен Банк" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні AT "Райффайзен Банк" Права Вимоги до Боржників, вказані У Реєстрі(ах) Боржників. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Окрім цього, Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні, а не документи, що засвідчують права, які передаються. Позивачем надано\~Витяг з\~Реєстру боржників від 21.11.2024 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-73 від 20.11.2024, який містить дані Відповідача, номер кредитного договору, дата видачі кредиту, дата повернення, та інші відомості. Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 та 18.10.2023 у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо). Таким чином, Договір відступлення між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні права відповідача. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висувала заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України. Тобто, відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що відповідачем був укладений кредитний договір №014-RO-82-62123281 від 14.09.2020 року, умови якого позикодавцями були виконані. Відповідач у передбачений договорами строк заборгованість не повернув. Що стосується нарахування відсотків за користування кредитом за період з 14.09.2024 року по 21.11.2024 року, слід зазначити таке. У п.1.2.2 договору зазначено, що строк кредиту 48 місяців, з 14.09.2020 (дата надання кредиту) по 14.09.2024 (дата повного погашення кредиту), розмір процентів 47,90% річних. Відповідно до графіку платежів строк надання кредиту з 14.09.2020 по 14.09.2024 року 48 місяців. Суд зауважує, що умови кредитного договору повинні бути чіткими та зрозумілими, а нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами фінансових послуг тлумачаться на користь споживача. За таких обставин, на думку суду, з відповідача на користь кредитної установи підлягає стягненню сума процентів, нарахована за визначений умовами договору строк кредитування і орієнтовний строк повернення кредиту, тобто за період з 14.09.2020 по 14.09.2024, що становить 10628,22 грн. У постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Вимог щодо нарахування процентів у відповідності до ст. 625 ЦК України у позові не заявлено. Таким чином, розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, який підлягає стягненню з відповідача складає 10628,22 грн. Інші заперечення відповідача є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, у відповідності до вимог ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2819,02 грн., розмір якого суд визначає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial