Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

08 серпня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» направило поштою до Новокодацького районного суду міста Дніпра позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, який надійшов до суду 13 жовтня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 17 жовтня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 24 листопада 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 січня 2021 року між [PERSON] і ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2809516597/615119, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 2 600 грн. строком на 30 днів по 10 лютого 2021 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач зобов`язання не виконав, кошти не повернув, відсотки не сплатив, тому станом на 09 грудня 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 298 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 600 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2 698 грн. 09 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 09122021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2809516597/615119 від 12 січня 2021 року. 12 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20055-02/2024, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 3 400 грн. строком на 120 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на день від суми кредиту. Відповідач умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом 20 червня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 13 600 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3 400 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 10 200 грн. 13 лютого 2024 року між [PERSON] і ТОВ «Аванс Кредит» було укладено кредитний договір № 20920-02/2024, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 5 500 грн. строком на 120 днів по 11 червня 2024 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день за користування кредитом. Відповідач зобов`язання не виконав, кошти не повернув, відсотки не сплатив, тому станом на 20 червня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 000 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 500 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 16 500 грн. 20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20062024, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові свої права за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 20055-02/2024 від 12 лютого 2024 року та за кредитним договором № 20920-02/2024 від 13 лютого 2024 року. Просив стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2809516597/615119 від 12 січня 2021 року у розмірі 5 298 грн., заборгованість за кредитним договором № 20055-02/2024 від 12 лютого 2024 року у розмірі 13 600 грн. та заборгованість за кредитним договором № 20920-02/2024 від 13 лютого 2024 року у розмірі 22 000 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2021 року між [PERSON] і ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2809516597/615119, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 2 600 грн. строком на 30 днів по 10 лютого 2021 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 35-36). На підставі заявки [PERSON] від 16 лютого 2021 року строк кредитування було продовжено до 17 березня 2021 року (а.с. 38). 09 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 09122021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2809516597/615119 від 12 січня 2021 року (а.с. 39-41, 42, 44). 12 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20055-02/2024, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 3 400 грн. строком на 120 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на день від суми кредиту (а.с. 17-19). 13 лютого 2024 року між [PERSON] і ТОВ «Аванс Кредит» було укладено кредитний договір № 20920-02/2024, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 5 500 грн. строком на 120 днів по 11 червня 2024 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день за користування кредитом (а.с. 8-10). 20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20062024 (а.с. 26-28), за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові свої права за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 20055-02/2024 від 12 лютого 2024 року та за кредитним договором № 20920-02/2024 від 13 лютого 2024 року (а.с. 29, 30, 31, 32). Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2809516597/615119 від 12 січня 2021 року у розмірі 5 298 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 600 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2 698 грн., заборгованість за кредитним договором № 20055-02/2024 від 12 лютого 2024 року у розмірі 13 600 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3 400 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 10 200 грн. та заборгованість за кредитним договором № 20920-02/2024 від 13 лютого 2024 року у розмірі 22 000 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 500 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 16 500 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 43 926 грн. (5 298 грн. + 13 600 грн. + 22 000 грн. + 3 028 грн. = 43 926 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial