Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

16 квітня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. В позовних вимогах позивач просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2017 року та [INFO] у них народились діти: донька [PERSON] та [PERSON] . Як зазначає позивач, батько дітей, залишивши місце спільного проживання, не цікавився життям дітей та не приймав участі у їх вихованні, не виявляв батьківської уваги та не підтримує зв`язків з ними. Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Будь-які контакти батька та дітей відсутні. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив відмовити в їх задоволенні так як відсутні законом передбачені підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] до [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2017 року. [INFO] у сторін народилися діти: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08.06.2021 року (справа №761/30895/20) шлюб між сторонами розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Як зазначила позивач в судовому засіданні, відповідач залишив їх спільне місце проживання весною 2020 року та саме з цього часу не цікавиться дітьми та не виконує власні батьківські обов`язки щодо дітей. Судовим наказом Подільського районного суду м.Києва від 23.08.2022 року (справа №758/6799/22) стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач пред`явила судовий наказ до примусового виконання, однак відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей та станом на 17.02.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 71 659,00 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця від 17.02.2025 року. Представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження матеріального забезпечення дітей. У січні 2023 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , 3-і особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської РДА, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА, Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зміну прізвища малолітніх дітей (справа №761/2355/23) в якому вона просила: внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вчиненого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві №4337 та №4338, змінивши прізвище з « [PERSON] » та « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 31.08.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] , 3-і особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської РДА, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА, Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ задоволено. Внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вчиненого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві №4337 та №4338, змінивши прізвище з « [PERSON] » та « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили. Так рішенням суду встановлено, що малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом з матір`ю, проте, відповідач своїх обов`язків щодо виховання і розвитку своїх дітей не виконує, з дітьми не спілкується, не проявляє себе як батько, не забезпечує дітей, не сплачує аліменти, та, за твердженням позивача, не має бажання це робити, а діти не відчувають любові та турботи батька. При цьому, на неодноразові пропозиції матері дітей щодо спілкування батька з ними, останній не реагує. Доказів щодо зворотного суду не надано. Також судом встановлено і зазначено в рішенні, що позивач зверталася до Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА у місті Києві та просила вжити заходи щодо попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до дітей та вжити інші заходи впливу на батька, який не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей. Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в місті Києві від 02.11.2022 №40- 1158 з відповідачем проведено телефонну розмову, в якій він підтвердив той факт, що останні півтора року не бачив своїх дітей, участі у їх вихованні та утриманні не приймав. Крім того, [PERSON] попереджено про відповідальність щодо утримання, виховання та навчання дітей та про наслідки невиконання ним батьківських обов`язків. Разом з тим, як пояснила представник позивача у судовому засіданні, з моменту попередження відповідача про відповідальність та наслідки невиконання ним батьківських обов`язків, [PERSON] не змінив своє відношення до дітей, з ними не бачиться, не приймає участі у вихованні та утриманні, що в тому числі вбачається з того, що він й досі не сплачує аліменти. Встановлені рішенням суду обставини не підлягають доказуванню, як перебачено положеннями ч. 4 ст.82 ЦПК України. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 27.02.2025 року №6, з метою захисту прав та інтересів дітей Козинська селищна рада Обухівського району Київської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник відповідача під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання відповідачем власних батьківських обов`язків щодо дітей, зокрема, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; сприянню ними засвоєнню загальновизнаних норм моралі; виявлення інтересу до їх внутрішнього світу; створення умов для отримання ними освіти. Внаслідок чого суд вважає, що відповідач ухиляється від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов`язками. Отже, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час не цікавиться дітьми та не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а тому суд на підставі викладеного приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved