Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

До Самарського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ТОВ «Еліт Фінанс» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30081,87 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.10.2018 між АТ «А льфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 501073490 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 38311,31 грн., строк кредиту 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 17,99%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 38311,31 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого, виникла заборгованість, яка становить станом на 20.12.202130081,87 грн, що складається з: тіла кредиту 15572,73 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14509,14 грн. 20.12.2021 між AT «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501073490 від 05.10.2018, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем.На підставі викладеного ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором у розмірі 30081,87 грн, що складається з: тіла кредиту 15572,73 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14509,14 грн (а.с. 1-3). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився 14.10.2025 та 03.11.2025 подав до суду заяви, в яких просив дану справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 31-32, 36-37). Від відповідача [PERSON] , повідомленої належним чином про розгляд справи, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення повернуте поштою з розпискою [PERSON] про отримання судової повістки та матеріалів справи (а.с. 30). Також суд завчасно (27.10.2025) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 35). У зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 справу передано на розгляд судді Гаркуші В.В. (а.с. 25). Ухвалою суду від 09.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27). 14.10.2025 від представника позивача Євтодьєва Анатолія Олександровичанадійшла заява про розгляд справи без його присутності (а.с. 31-32). 03.11.2025 від представника позивача Євтодьєва Анатолія Олександровича надійшла заява про розгляд справи без його присутності (а.с. 31-32). Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 05.10.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] договір про надання кредиту № 501073490 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 38311,31 грн., строк кредиту 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 17,99 %. (а.с. 5-6). Кредитні кошти в сумі 38311,31 грн перераховані позичальнику, що підтверджується випискою по особовому рахунку Відповідача з 05.10.2018 по 20.12.2021(а.с. 19-22). 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №501073490 від 05.10.2018 (а.с. 11на звороті-16). Перехід права вимоги також підтверджується Актом приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 року до договору факторингу №4 від 20.12.2021(а.с. 16 на звороті), випискою з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами до договору факторингу № 501073490 від 05.10.2018 (а.с. 17 на звороті), платіжним дорученням № 34291 від 20.12.2021, згідно з яким ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало кошти АТ «АльфаБанк» за право вимоги згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (а.с. 17). Отже ФК «Еліт Фінанс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 501073490 від 05.10.2018. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за договором № 501073490від 05.10.2018 в розмірі 30081,87 грн, що складається з: тіла кредиту 15572,73 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14509,14 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № 501073490від 05.10.2018 (а.с. 28). ІV. Норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно зіст. 1046 Цивільного кодексу Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1ст.1048ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1ст. 1049ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1ст. 1066 ЦК Україниза договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 1069 ЦК Україниякщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК Українивизначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно дост. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зіст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). Отже аналізуючи наявні у справі документи та доводи сторін суд встановив, що [PERSON] особисто, власноруч підписала кредитний договір з усіма додатками. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, що свідчать про перерахунок банком коштів [PERSON] . Тобто АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання перед Відповідачем виконало. Згодом на підставі договору факторингу відбулася передача права вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», що підтверджується достатніми доказами. Отже право вимоги за кредитним договором перейшло до «ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Такими чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість на загальну суму 30081,87 грн, якапідлягає стягненню з неї на користь нового кредитора. Тобто пред`явлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 3028 грн., сплачений останнім при пред`явленні позову. При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн., суд виходить з такого. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 03/07-24 від 03.07.2024 про надання юридичних послуг, акт приймання-передачі виконаних робіт № 4від 02.06.2025 (згідно якого вартість надання первинної консультації складає 1000 грн. за 0,5 години, правовий аналіз документів 4000 грн. за 2 години, підготовка та подання позовної заяви 4200 грн. за 2,1 годину), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 18.09.2020 адвокату Литвиненко О.І., платіжна інструкція № 2705 від 10.06.2024 на суму 9200 грн (а.с. 9-11, 23). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та є однотипною для адвоката, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), а також ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved