Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Від ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" надійшла позовна заява до Чугуївського міського суду Харківської області до [PERSON] з наступними вимогами стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитним договором №\~8134491 від 29.07.2024 у розмірі 28 187 грн 50 коп., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7 500 грн 00 коп., суми заборгованості за відсотками у розмірі 13 447 грн 50 коп., суми заборгованості за пенею та штрафами у розмірі 7 240 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.07.2024 [PERSON] уклав з ТОВ\~"АВЕНТУС УКРАЇНА" кредитний договір № 8134491, в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію". 28.03.2025\~між ТОВ\~"АВЕНТУС\~УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 28032025, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8134491 перейшло до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" в сумі 28 187 грн 50 коп., з яких: 7 500 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 447 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 7 240 грн 00 коп. - сума заборгованості за штрафами, пенею. Згідно до п. 1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно до 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги . Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу Клієнта до Фактора Прав Вимог Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу міститься в матеріалах справи). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12.08.2025 цивільну справу направлено за територіальною підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області. 15.09.2025 матеріали цивільної справи надійшли до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.09.2025 прийнято позовну заяву до провадження судді Овдієнка В. В. та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 13.10.2025. 13.10.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 24.11.2025. 24.11.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Грибанов Д. В. у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, про причини неявки не повідомив. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за відсутності відповідача, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Повноваження ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" щодо надання послуг кредитування підтверджуються Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, статутом товариства (а. с. 38-42). Даними копій кредитного договору № 8134491 від 29.07.2024, таблицями обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, паспортами споживчого кредиту від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", додаткової угоди до Договору від 30.07.2024, підтверджується, що 29.07.2024 між ТОВ\~"АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 000 грн 40 коп., на строк 360 днів, загальні витрати за кредитом у розмірі 21 600 грн 0 коп., орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом у розмірі 25 600 грн 00 коп., реальна річна процентна ставка, % річних у розмірі 98 грн 90 коп., потім збільшено кредит у розмірі 3 500 грн 00 коп., де загальні витрати за кредитом у розмірі 40 447 грн 50 коп., орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом у розмірі 47 947 грн 50 коп., реальна річна процентна ставка, % річних у розмірі 91 грн 36 коп. (а. с. 6-25). Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 8134491 від 29.07.2024, підтверджується договором факторингу № 28032025 від 28.03.2025, та додатковими до нього, а саме акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 28.03.2025, реєстру боржників № 2 від 28.03.2025, картка обліку Договору (розрахунок заборгованості), укладених між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а. с. 26-34). Згідно реєстру боржників № 2 від 28.03.2025 у відповідача [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 28 187 грн 50 коп., з яких: 7 500 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 447 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 7 240 грн 00\~коп. - сума заборгованості за пенею (а. с. 31). Отже, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за кредитним договором № 8134491 від 29.07.2024. Повноваження ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" щодо надання послуг кредитування підтверджуються свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, розпорядженням № 691 від 23.03.2017 "Про видачу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)", Статутом ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а. с. 35-37, 43-45). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З реєстру боржників № 2, вбачається, що [PERSON] було нараховано - 7 240 грн 00 коп., як пені за кредитним договором № 8134491, під час дії воєнного стану на території України (а. с. 31). Враховуючи, що вимагається до стягнення: 28 187 грн 50 коп., з яких є суми заборгованості за пенею та штрафами у розмірі 7 240 грн 00 коп.; однак позичальника [PERSON] під час дії воєнного стану звільнено від відповідальності, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів" в частині стягнення заборгованості за пенею. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 8134491 від 29.07.2024 у розмірі 20 947 грн 50 коп. в частині основної суми борги та суми заборгованості за відсотками підлягають задоволенню. У задоволенні решти позову належить відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial