Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У липні 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрглобал-Фінанс" (далі ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс") адвокат К.В.Руденко звернувся до суду з позовом в електронній формі до Кременчуцького районного суду Полтавської області до відповідача [PERSON] . 16.10.2025 справа надійшла до Семенівського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю на підставі ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.09.2025, оскільки згідно відповіді Центру надання адміністративних послуг Семенівської селищної ради № 01-15/739 від 17.09.2025 [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказано на невиконанні відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту № 3021404 від 27.06.2022, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" (далі - ТОВ "Лінеура Україна") та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 33332,39 грн з яких 4999,99 грн заборгованість за кредитом, 28332,40 грн заборгованість за процентами. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс". Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 17.10.2025 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 17.10.2025 і позовної заяви з додатками. 18.11.2025 представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, заявою від 10.11.2025 просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 92). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла, повідомлена про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, судову повістку отримано нею особисто 29.10.2025, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання; не подала відзиву або будь-яких інших документів у справі, про причини неявки у судове засідання не повідомляла. (а.с. 70, 88, 90). Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, 17.11.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача та за відсутності відповідача. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, надані судові докази, суд встановив таке. 27.06.2022 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 3021404 у розмірі 5000,00 грн строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. У споживача наєвне право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлений Договором. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку, вказаного в п. 1.3 Договору. Знижена процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 27.07.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, стає як учасник програми лояльності та отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 29653,85% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 29653,85% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 40820,00 грн. Мета отримання кредиту на споживчі (особисті) потреби. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Дати надання кредиту 27.06.2022 або 28.06.2022. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Порядок повернення кредиту, кількість платежів, розмір платежів, періодичність їх внесення визначений у Графік платежів до договору. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 15% від сумси кредиту, що становить 750,00 грн на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 1,10% суми кредиту, що становить 55,00 грн починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. Вказаний договір позики підписаний, паспорт споживчого кредиту та графік платежів підписані електронним підписом відповідача С.О.Томенко Е644, 27.06.2022 10:19:25 (а.с. 12-20, 21, 22-23). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд робить висновок про належне укладення договору про надання споживчого кредиту № 3021404 від 27.06.2022 про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у ТОВ "Лінеура Україна" у сумі 5000,00 грн. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ТОВ "Лінеура Україна" є фінансовою установою і має право надавати кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" - має право надавати кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надавати послуги з факторингу (а.с. 32-37, 38, 39, 40-43). Згідно довідки ТОВ "Пейтек Україна" від 29.02.2024 № 1-2902 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ "Лінеура Україна": 27.06.2022 10:21:04 на суму 5000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції і системі iPay.ua - [NUMBER] , призначення платежу: зарахування 5000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 24). Отже у справі доведено отримання відповідачем 5000,00 грн як кредиту. АТ "Державний ощадний Банк України" повідомив, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (UAH), який обслуговується за допомогою банківської картки № [NUMBER] та повідомив, що згідно анкетних даних, які містяться в юридичній справі клієнта, фінансовим номером [PERSON] до 20.01.2025 було визначено номер телефону [NUMBER] . Згідно виписки за поточним рахунком [PERSON] за період з 22.06.2022 по 02.07.2022, 28.06.2022 було зараховано кредитні кошти у сумі 5000,00 грн (а.с. 93-96). 28.06.20223 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" укладено Договір про відступлення прав вимоги № 28/06/23, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" передало ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс", а ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" прийняло належні ТОВ "Лінеура Україна" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у акті прийому-передачі Реєстру боржників, зокрема й договір про надання споживчого кредиту № 3021404 від 27.06.2022 про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у ТОВ "Лінеура Україна" (а.с. 44-46, 47, 48). Заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 3021404 від 27.06.2022 не погашена і складається із 4999,99 грн заборгованість за кредитом, 28332,40 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 27.06.2022 по 28.06.2023 (включно), всього сума заборгованості становить 33332,39 грн (а.с. 25-31). Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "Лінеура Україна" до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 3021404 від 27.06.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 3021404 від 27.06.2022. Відповідач має заборгованість перед позивачем за вищевказаним кредитним договором і позов підлягає повному задоволенню у розмірі 33332,39 грн. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 2422,40 грн судового збору (а.с. 62, 64). Позивач надав докази понесення 10000,00 витрат на професійну правничу допомогу, що надана адвокатом К.В.Руденко, зокрема: договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024, акт приймання - передачі наданих послуг № 56 до Договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 на суму 10000,00 грн адвокатом К.В.Руденко, витяг з реєстру № 1 до вказаного акту від 03.03.2025 на суму 10000,00 грн та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 2066 від 03.03.2025 на суму 10000,00 грн сплачених згідно договору № 02/08/2024 від 02.08.2024 договір про надання юридичних послуг по акту № 56 від 03.03.2025 (а.с. 53-54, 55, 56, 57, 58, 59 ). Верховний Суд у постанові від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22 зазначив, що відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved