Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Полтавської міської ради, Національної служби здоров`я України звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, посилаючись на те, що в результаті порушення правил дорожнього руху України відповідачем спричинено потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.12.2024 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України,\~у зв`язку з примиренням із потерпілою, а кримінальне правопорушення за його обвинуваченням закрито. Внаслідок кримінального правопорушення потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, з якими остання перебувала у КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», де проходила стаціонарне лікування в ортопедо-травматологічному відділенні з 13.08.2024 по 27.08.2024. Загальна вартість лікування склала 50864,77грн, яку просив стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~15.10.2025 заступник керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Полтавської міської ради, Національної служби здоров`я України подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Полтавської міської ради кошти в сумі 8\~402,47грн та кошти в сумі 20552,38грн на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] .. Прокурор та представник Національної служби здоров`я України позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Представник третьої особи Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня» у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази, дійшов до таких висновків. Встановлено, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.12.2024 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України,\~у зв`язку з примиренням із потерпілою, а кримінальне правопорушення за його обвинуваченням закрито (а.с.13). Як встановлено судом, 13.08.2024 близько 16 год 36 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ T TF69Y0, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався у Полтавському районі по 1-му км автодороги Р-11 «Полтава-Красноград», зі сторони автодороги М03 «Київ-Харків-Довжанський» в напрямку до м. Карлівка, де під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впорався з керуванням автомобілем, хоча мав змогу контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, змінив напрямок свого руху ліворуч та допустив виїзд автомобіля поза межі проїзної частини дороги, де відбулося перекидання автомобіля в кюветі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ЗАЗ T TF69Y0, реєстраційний номер [NUMBER] , малолітня [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини діафізу лівого стегна зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, саден шкіри обличчя та синців шкіри верхніх кінцівок і ділянки правого колінного суглобу, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно із повідомленням Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради № 01-11/1989 від 07.10.2024, [PERSON] поступила до КП «ДМКЛ ПМР» в ортопедо-травматологічне відділення з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом середньої тяжкості лівого стегна зі зміщенням, перебувала на лікуванні з 13.08.2024 по 27.08.2024 (14 днів), на лікування потерпілої [PERSON] , витрачено 28954грн, з них за рахунок коштів НСЗУ 20552,38 грн та коштів місцевого бюджету Полтавської територіальної громади 8402,47грн, відповідно калькуляції витрат на лікування (а.с.16-19). Положеннями ст.1166ЦК України\~передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно із ч. 1ст. 1206\~ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 3\~ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як роз`яснено у п. 7постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~07.07.95\~року №\~11\~«Про відшкодування\~витрат на\~стаціонарне лікування\~особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових\~витрат» у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Аналіз положеньглави 9 цього Кодексудає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч. 2ст. 129 КПК України). За загальним правилом для покладення на особу відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями, суду необхідно встановити склад цивільного делікту (правопорушення): неправомірні дії (бездіяльність) особи, шкода, її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між ними. Згідно п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пункт 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~Постановою КабінетуМіністрів України№ 545від 16.07.1993року\~вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] . Винна особа зобов`язана відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування [PERSON] до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] , є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1\~211,20грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved