Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 04.06.2021 [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» кредитний договір №3156458, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 8000,00 грн. На підставі договору відступлення прав вимоги таке право вимоги за названим кредитним договором перейшло від первинного кредитодавця до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 35400,00 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 8000,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 25800,00 грн., заборгованість за комісіями 1600,00 грн. які разом з судовим збором та витратами на правничу допомогу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просило стягнути з відповідача. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 02.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позов задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 04.06.2021між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] підписано кредитний договір№3156458 (далі за текстом - Кредитний договір), відповідно до умов якого останньому має бути надано кредит в сумі 8000,00грн. на особисті потреби строком на 15 днів у безготівковій формі до 19.06.2021 (п.п. 1.1 - 1.4 Кредитного договору). Відповідно до Кредитного договору [PERSON] мав сплатити 1600 грн. комісії одноразово та проценти за користування кредитом: 1800.0 грн., які нараховуються за ставкою 1.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом була передбачена у 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип відсоткової ставки: фіксована (п.п. 1.5 - 1.7 Кредитного договору). Згідно позову підписання Кредитного договору відбулося шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора відправленого на тел.: +380978632094. Відповідно до Розділу 2 Кредитного договору, сторонами узгоджені надання кредиту, умови, щодо сплати за користування кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено надання кредитних коштів шляхом переказу на картковий рахунок. Кредитний договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. При продовженні строку кредитування на стандартних умовах, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою. (п. 2.3 Кредитного договору). 13.09.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактор) та ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) укладено договір факторингу № 07Т відповідно до якого відступлено право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3156458. За п.п. 2.1, 4.1 даного договору Фактору відступаються права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а відступленими права вимоги є з моменту підписання даного договору До позову додано копію витягу з додатку до договору факторингу № 07Т від 13.09.2021, підписаного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН», що витягом з реєстру прав вимоги з визначенням сум заборгованості кредитним договором, заявлених позивачем до стягнення. Також 13.09.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН»було підписано акт приймання-передачі Реєстру прав вимог за вищевказаним договором факторингу за яким ТОВ «МІЛОАН» передало право вимоги до 9315 боржників у розмірі 200189234,88 грн. До позову додано копії платіжних інструкцій про сплату ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» обумовленої суми за договором факторингу № 07Т від 13.09.2021. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачу було відправлено електронним СМС-повідомленням одноразовий ідентифікатор при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору про споживчий кредит № 3156458 від 04.06.2021. Разом з тим, жодним доказом не визначено на який номер телефону направлялась таке СМС-повідомлення та належність такого телефонного номеру саме відповідачу. Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Поняття бухгалтерського обліку визначено частиною 1 статті названого закону як процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. В цій статті визначається поняття господарської операції - дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та первинного документу - документу, який містить відомості про господарську операцію. Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі за текстом - Положення). Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 62 Положення). За правилами п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Однак, на момент розгляду справа не містить документів, які б слугували первинними документами згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та належним чином підтверджували б операцію з безготівкового зарахування суми кредиту на картковий рахунок [PERSON] за Кредитним договором. Судом не може бути прийнято на пдтвердження виплати кредиту копію платіжного доручення № 47934728 від 04.06.2021 з наступних підстав. За правилами п. 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22(зі змінами) в редакції, чинній на день складання вказаного платіжного доручення, банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. Однак, зазначена, копія платіжного доручення № 47934728 від 04.06.2021 не містить вказаного підтвердження прийняття її відповідним банком до виконання. Не приймається судом посилання позивача в обгрунтування позову на Закон України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», адже даний Закон від 14 грудня 2021 року № 1953-IX, у відповідності до його п. 1 Розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень», було передбачено частково ввести в дію з 01.01.2022, а повністю - з 01.01.2024. Перша публікація даного закону відбулася у виданні «Голос України» від 10.02.2022 № 26, в той час, як спірні відносини виникли за наявними в справі матеріалами 04.06.2021. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3156458 від 04.06.2021 року за період з 04.06.2021 року по 18.08.2021 року не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, адже є лише математичним підтвердженням заявлених до стягнення сум. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин в позові слід відмовити. За правилами ст. 133, ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Отже, судові витрати, до яких входить судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed