Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізес Позика», інтереси якого представляє Мовчан В.В., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 30 497,38 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.01.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №442829-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86586679 процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяті на себе зобов`язання, в свою чергу [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором № 442829-КС-001, не повернув грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 04.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 30 497,38 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 584,84 грн; суми прострочених платежів по процентах - 15 912,54 грн. За викладених обставин представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» вищевказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.9). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві та SMS- повідомленням про час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. 18 листопада 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 06.01.2022 року між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір №442829-КС-001 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 23-24). Позивачем ТОВ «Бізнес Позика» 06.01.2022 року направлено відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 442829-КС-001 про надання кредиту. 06.01.2022 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 442829-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-6756, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 06.01.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 442829-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.25-31, 33-42). Відповідно до договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк, який надається кредит: 24 тижні. Процентна ставка за кредитом:в день - 0,86586679, фіксована, комісія за надання кредиту становить 2250 грн. Термін дії договору до 23.06.2022 р. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 33 000,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3599,19 процентів. Цей кредит є споживчим кредитом (а.с.23). Згідно п.2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом. Сторонами в п. 3. Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.23). При цьому, приймаючи умови договору, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно їх дотримуватися (п.7 договору). Зазначений договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатора G6756 (а.с.24). До матеріалів справи також долучено паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування (а.с.21-22). На виконання умов договору відповідачу було перераховано 15 000,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , дата проведення платежу 06.01.2022, призначення платежу: Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. кредитного дог. № 442829-КС-001 від 06.01.2022, що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів «ТАС Pay» (а.с.32). Крім того, згідно витребуваної з АТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), також суду надано виписку по рахунку за період з 06.01.2022 по 23.06.2022, з якої вбачається, що останній здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так і щодо розрахування кредитною карткою в торгівельних мережах (а.с.65-74). Однак, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості у повному обсязі за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 31.07.2025 року становить: 30 497,38 грн, та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 584,84 грн; суми прострочених платежів по процентах - 15 912,54 грн (а.с.12-19). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну комерцію». Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що у даному випадку кредитний договір укладений в електронній формі. При цьому суд зазначає, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість за договором, отже, суд вважає, що відповідач був обізнаний з умовами та правилами користування кредитними коштами. Як встановлено судом, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів на суму 15000 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Жодних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором у повному обсязі, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] користувався наданими коштами, частково погашав заборгованість за кредитом. Згідно із довідкою про стан заборгованості, станом на 05.09.2025 заборгованість відповідача у загальній сумі становить 30 497,38 грн, та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 584,84 грн; суми прострочених платежів по процентах - 15 912,54 грн (а.с.20). Доказів неправильності вищевказаного розрахунку та невідповідності його тим відомостям, які вказані у розрахунку заборгованості, відповідачем до суду надано не було. Таким чином, суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості не виконав, у зв`язку із чим станом на 05.09.2025 має заборгованість в сумі 30 497,38 грн. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 30 497,38 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с.11), тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved