Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №869409 від 07.07.2023 у сумі 29023.19 грн. та 2422,40 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на правову допомогу у сумі 8000 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07.07.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №869409, згідно з умовами якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 3600 грн. на умовах визначених кредитним договором, споживач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки. ТОВ «Селфі Кредит» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обсязі та у строк визначений умовами. Відповідач зі свого боку не виконав належним чином умови кредитного договору. Відповідно до положень кредитного договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті споживача, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ та доступний зокрема через Веб-сайт. Кредитний договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони ТОВ в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору надається споживачеві шляхом відправлення ТОВ електронного повідомлення, та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується ТОВ електронним повідомленням на номер мобільного телефону споживача, а споживач використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору. Згідно п.2.1 кредитні кошти надаються ТОВ у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки. Позивач вказує, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 29023.19 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 3599.99 грн.; заборгованість за процентами 25423.2 грн. 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №21062024. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №869409 від 07.07.2023, що укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Оскільки відповідач не погашає заборгованість, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином\~рекомендованим повідомленням вих.№R067028766650, яке повернулося із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18 (61-185св23) вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи без його участі (а.с.5 позовної заяви). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.52-54) витребування доказів (а.с.57-58), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії договору №869409 від 07.07.2023, додатку №1 до договору та паспорту споживчого кредиту (а.с.7-19) судом встановлено, що 07.07.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого «Селфі кредит» надав позичальнику кредит у сумі 3600 грн. на строк 360 днів з відсотковою ставкою 2.20% в день. Із копії довідки про ідентифікацію (а.с.20) судом встановлено, що 07.07.2023 [PERSON] ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит» В105. Із копії розрахунку заборгованості за Договором №869409 від 07.07.2023 (а.с.21-27) судом встановлено, що загальний розмір заборгованості складає 29023.19 грн., з яких 3599.99 грн. заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 25423.2 грн. Із копій договору факторингу №21062024 від 21.06.2024, Витягу з реєстру боржників до договору факторингу, Акту прийому-передачі реєстру боржників, та платіжної інструкції (а.с.27 на зворотній стороні-33) судом встановлено, що між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір, за яким «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, а саме до [PERSON] . Із копії досудової вимоги від 16.10.2025 вих.№23680747 (а.с.34) судом встановлено, що на адресу [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості у сумі 29023.19 грн. Із витребуваної судом інформації з «Універсал банку» №БТ/Е-17655 від 11.11.2025 (а.с.70) судом встановлено, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , 07.07.2023 зараховано переказ у сумі 3600 грн. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві були надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором позики, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049\~ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050\~ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1ст.623\~ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами\~ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання споживчого кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого\~статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до\~ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з\~ст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України»\~документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер. Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості, в якому зазначено про те, що тіло кредиту за договором від 07.07.2023 складає 3600,00 грн., а\~також підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.21-27,70). Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 3600 грн. 07 липня 2023 року. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 29023.19 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені\~платіжною інструкцією №26099 від 17.10.2025, за правилами\~ст.141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Частиною другою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2\~ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. позивач надав суду: договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 №0107, укладений між замовником - ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та виконавцем адвокатським об`єднанням «Апологет»; Акт №772 наданих послуг від 08.10.2025; детальний опис наданих послуг до Акту; ордер на надання правничої допомоги, що підлягає оплаті за надання усної консультації ознайомлення з матеріалами, складення позовної заяви, складає 8000 грн. Оскільки позивачем ТОВ «ФК «Кредит Капітал» в передбаченому\~ЦПК України\~порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн.

Outcome: approved