Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому також просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 03. Від указаного шлюбу в них є син [PERSON] , [INFO] . Спір щодо місця проживання останнього відсутній. Син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка зазначає, що основними причинами для розірвання шлюбу є те, що нормальні подружні стосунки між нею та відповідачем не склалися, вони є різні за характером люди, у них не співпадають погляди на життя та сімейні обов`язки. У позивачки та відповідача відсутнє взаємопорозуміння та взаємоповага, вони втратили почуття кохання та любові один до одного. Також на неї з відповідачем вплинули складні життєві обставини, які склалися у країні, а саме повномасштабна війна. Позивачка та відповідач не змогли зберегти сімейні стосунки. Фактично вони не проживають разом більше двох років, спільного господарства не ведуть. Їх подружні стосунки припинені остаточно, що робить їх подальше спільне життя неможливим. Єдине, що пов`язує їх з відповідачем, це юридичний факт реєстрації шлюбу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Позивачка вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, оскільки їх шлюб існує формально, вони проживають у різних містах. У зв`язку з наведеними обставинами позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить такий задовольнити. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представниця адвокат Казмірчук М.М. не з`явилися, однак подали заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд уважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Також установлено, що сторони в справі мають одну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За приписами ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, у зв`язку з чим суд уважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Також норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу такій необхідно залишити її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. З огляду на наведене та

Outcome: approved