Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-9746472 від 28.04.2024 у розмірі 23795,25 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8250,00 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 15545,25 грн. Крім того просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. та витрати по сплаті судового у розмірі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що 28.04.2024 ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти шляхом безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК`ЕЙС» укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «ФК`ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 23795,25 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 8250,00 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 15545,25 грн., штрафних санкцій згідно умов кредитного договору 0 грн. 04 серпня 2025 ухвалою судді Індустріального районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладання розгляду справи від неї до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не подала. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що 28.04.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9746472. Відповідно до умов договору сума ліміту кредитної лінії сума кредиту складає: 7500.00 грн., тип кредиту кредитна лінія, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби (п. 1.2 кредитного договору), строк дії кредитної лінії: 360 календарних днів (п. 1.3 кредитного договору), позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «23» квітня 2025р. згідно умов пункту 3.4 кредитного договору, тип процентної ставки: фіксована (п.1.5 кредитного договору). Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на «13» травня 2024р., та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Згідно з п. 1.6. кредитного договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 750.00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього договору. Відповідно до п 2.8. кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 28.04.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 7500.00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Як вбачається з відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0./7-250910/50282-БТ від 15.09.2025 в банку на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] та 28.04.2024 на платіжну картку зараховано платіж у розмірі 7500,00 грн. Отже, ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору. [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість у сумі 23795,25 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 8250,00 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 15545,25 грн., штрафних санкцій згідно умов кредитного договору 0 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. 25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК`ЕЙС» укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «ФК`ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Частиною 1\~ст. 639 ЦК України\~передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1\~ст. 1077 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~ст. 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як убачається з положень\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача до відповідачки цілком обґрунтована, оскільки остання не виконала умов укладеного з нею договору і тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-9746472 від 28.04.2024 у сумі 23795,25 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 8250,00 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 15545,25 грн., штрафних санкцій згідно умов кредитного договору 0 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 07.04.2025 № 07/04/25-02, акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 15.05.2025, відповідно до якого позивачу надана правнича правова допомога на загальну суму 7000,00 грн. Суд вважає, що надані докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 2422, 40 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved