Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

На розгляд\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «Споживчий\~центр» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 лютого 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 31.01.2024-100001433. Відповідно до умов договору відповідач отримав суму кредиту у розмірі 6\~000,00 грн. строком на 56 днів. Згідно договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму отриманих кредитних коштів та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, за останнім рахується заборгованість в розмірі 11\~436,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6\~000,00 грн., відсотках у розмірі 4\~536,00 грн., комісією у розмірі 900,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Представник ТОВ «Споживчий центр» в позовній заяві клопотав про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Також не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Відповідач в судові засідання двічі не з`являється, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на вебпорталі судової влади України. Відзив на позовну заяву теж не надходив. Тому, ухвалою суду від 11 листопада 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та наявні при ній докази дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних обгрунтувань. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статті 6 зазначеного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору,і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Судом встановлено, що 05 лютого 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 31.01.2024-100001433, за яким відповідачеві було надано кредит в сумі 6\~000,00 грн. строком на 56 днів. Згідно договору відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати відсотки фіксовану незмінну відсоткову ставку у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Договір та додатки до нього відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора електронного підпису Е766. Відповідно до квитанції № 2422405814, підтверджено, що за допомогою системи LigPay на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , було здійснено переказ кредитних коштів в сумі 6\~000,00 грн. за договором № 31.01.2024-100001433. Таким чином, в ході судового розгляду підтверджено, що позивач виконав своє зобов`язання за договором кредиту, переказавши на картковий рахунок, емітований на ім`я відповідача обумовлену договором суму кредитних коштів у розмірі 6\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~Умовами договору передбачено строк надання кредиту, сплату відсотків, неустойки (п.п. 2, 3,4, 5, 6, 7, 8 акцепту). Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Втім, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, тому за останнім рахується заборгованість в розмірі 11\~436,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості, що становить 11\~436,00 грн., а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З огляду на те, що при матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 13 червня 2025 року № СЦ00021246, якою підтверджено понесення позивачем витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду з цим позовом у розмірі 2\~422,40 грн., вказані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved