Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 20.11.2020 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 20.11.2020 відповідач власноручно підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 11/23, тип - «Універсальна», що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.08.2025 року має заборгованість 30020,25 грн., яка складається з наступного: 24132,92 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5887,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.11.2020 у розмірі 30020,25грн. та судовий збір. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, разом із позовом надіслав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не надав. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем 20.11.2020 року підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка окрім анкетних даних відповідача також містить: 1. Істотні умови Договору «Кредитні картки»; 2. Істотні та інші умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка». У заяві зазначено, що відповідач, який діє на підставі власного волевиявлення, згідно ст. 634 ЦК України приєднується до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Договір), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 11/23, тип - «Універсальна», що підтверджується випискою за договором №б/н за період 20.11.2020 19.08.2025 та довідкою від 19.08.2025 року (а.с.30-39, 41). Даними виписки за договором №б/н за період 20.11.2020 19.08.2025 виданої на [PERSON] підтверджується факт користування кредитною карткою номер [NUMBER] . Виписка за договором №б/н за період 20.11.2020 19.08.2025 вказує, що отриманою карткою відповідач активно користувався, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу. Відповідно до Постанови Національного банку №705 від 05.11.2014 р. "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Таким чином, доказом фактів встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка за договором, яка є належним доказом надання кредитних коштів [PERSON] .. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором та станом на 18.08.2025 року має заборгованість 30020,25 грн., яка складається з наступного: 24132,92 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5887,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н вiд 20.11.2020, укладеного мiж ПриватБанком та [PERSON] , станом на 18.08.2025 (а.с.21-29). Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 20.11.2020 року виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20). Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Судом також враховується, що зазначена в паспорті споживчого кредиту інформація, зберігає чинність та є актуальною до 05.12.2020 року. Разом з тим, проведений банком розрахунок заборгованості відповідача охоплює період з 20.11.2020 18.08.2025 року. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про повернення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача також і заборгованість за простроченими відсотками. Сума заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5887 грн. 33 коп. підтверджується сукупністю доданих до позову матеріалів справи, зокрема вищезазначеним розрахунком заборгованості, випискою та підписаною відповідачем 20.11.2020 року Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписавши яку відповідач погодився з визначеними у ній умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, зваживши у сукупності подані АТ КБ «ПриватБанк» докази по справі, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті в строк, визначений договором, що свідчить про порушення його прав. Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30020,25 грн., у зв`язку з чим, позов слід задовольнити повністю. Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд». При цьому слід зазначити, що в ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даній ситуації становить 3028 грн. Проте, нормами ч.3 ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Частиною першою, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в зв`язку з подачею позивачем позову через систему «Електронний суд» ним сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved