Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з указаним позовом та прохає стягнути з відповідача\~ на його користь заборгованість за кредитним договором № 18231-12/2024 в розмірі 25999 грн., кредитним договором № 8248474 в розмірі 27907 грн. та кредитним договором № 73379515 в розмірі 14394,24 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18231-12/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 25.04.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 250425, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до\~ реєстру боржників ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25999 грн., з яких: 10788,90 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9710,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5500 грн. сума заборгованості за штрафом. 19.01.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 8248474. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. 27.03.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів»\~ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів»\~ приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»\~ права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 року до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27907 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 9509,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5500-неустойка; 1897,50 комісія за надання кредиту. 23.01.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 73379515. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. 27.03.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів»\~ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів»\~ приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»\~ права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 8 від 27.05.2025 року до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14394,24 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 219,24 грн. - сума заборгованості за відсотками, 9000 грн. - сума заборгованості за пенею; 675 грн. - комісія за надання кредиту. Взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 18231-12/2024, кредитним договором № 8248474 та кредитним договором №73379515 [PERSON] не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з позовом. В судове засідання представник позивача Сімутіна А.А. не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що прохає судове засідання провести за її відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 7 зв.). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник Андрущак С.В., надав письмові пояснення на позов у яких прохає відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 97-108). Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від\~ 28.09.2025 року\~ прийнято\~ позовну\~ заяву до\~ розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 22.09.2025 року (а.с. 82). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2025 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, судове засідання відкладено на 03.10.2025 року (а.с. 88). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2025 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, судове засідання відкладено на 18.11.2025 року (а.с. 91). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши надані матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому\~ задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що згідно договору про надання фінансового кредиту № 18231-12/2024 від 09.12.2024 року та паспорта споживчого кредиту вбачається, що ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] уклали кредитний договір, за яким [PERSON] надано кредит у сумі 11000 грн. строком на 120 днів, кінцева дата повернення кредиту 07.04.2025 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: процентна ставка 1 % в день. Договір фінансового кредиту № 18231-12/2024 від 09.12.2024 року було підписано відповідачем, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором Y372 (а.с. 9-13, 14-15). Згідно договору факторингу № 250425 від 25.04.2025 року вбачається, що між ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі (а.с. 17-18). Згідно витягу з Реєстру боржників до\~ договору факторингу № 250425 від 25.04.2025 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 18231-12/2024 від 09.12.2024 року, вбачається, що заборгованість станом на 31.07.2025 року складає 25999 грн., з яких: 10788 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9710,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5500 грн. сума заборгованості за штрафом. (а.с. 21, 22). 23.01.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 73379515, відповідно до якого відповідач отримала у позику кошти в розмірі 4500 грн. строком на 29 днів, кінцева дата повернення позики 20.02.2025 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: денна процентна ставка/день 0,685 %, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною)/день 4 %, пеня 4 % день. Орієнтована загальна вартість позики 5394,24 грн. Договір позики № 73379515 від 23.01.2025 року було підписано відповідачем 23.01.2025 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором 58373 (а.с. 41-47). 27.03.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25 (а.с. 34-35), відповідно до якого кредитор (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики № 73379515 від 23.01.2025 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 8 до цього договору (а.с. 54). 27.03.2025 року року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 5 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року (а.с. 51). Згідно витягу з Реєстру боржників № 8 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 73379515 від 23.01.2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 14394,24 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 219,24 грн. - сума заборгованості за відсотками, 9000 грн. сума заборгованості за пенею, 674 комісія за надання кредиту (а.с. 54, 55-57). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України). Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки вищевказані договори про надання позики підписані відповідачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому вони укладені з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету вищевказані договори з відповідачем не був би укладені. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість: за кредитним договором № 18231-12/2024 від 09.12.2024 року в розмірі 20499 грн., з яких: 10788,90 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9710,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 73379515 від 23.01.2025 року в розмірі 5394,24 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 219,24 грн. - сума заборгованості за відсотками, 675 комісія за надання кредиту. Щодо стягнення заборгованості з відповідача за штрафними санкціями: за кредитним договором № 18231-12/2024 від 09.12.2024 року в розмірі 5500 грн. - сума заборгованості за штрафом; за кредитним договором № 73379515 від 23.01.2025 року в розмірі 9000 грн. - сума заборгованості за пенею, суд зазначає наступне. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню. Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача за штрафними санкціями: за кредитним договором № 18231-12/2024 від 09.12.2024 року в розмірі 5500 грн. - сума заборгованості за штрафом; за кредитним договором № 73379515 від 23.01.2025 року в розмірі 9000 грн. - сума заборгованості за пенею. Крім того, 19.01.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір Кредитної лінії (Надійний) № 8248474, відповідно до якого відповідач отримала у позику кошти в розмірі 11000 грн. строком на 360 днів, кінцева дата повернення позики 13.01.2026 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: процентна ставка/день (фіксована) 0,95 %. Орієнтована загальна вартість позики 50517,50 грн. Договір позики № 8248474 від 19.01.2025 року було підписано відповідачем 19.01.2025 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором 755680 (а.с. 26-33). 27.03.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25 (а.с. 34-35), відповідно до якого кредитор (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики № 8248474 від 19.01.2025 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 5 до цього договору (а.с. 39). 27.05.2025 року року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 4 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року (а.с. 36). Згідно витягу з Реєстру боржників № 5 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 8248474 від 19.01.2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 27907 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 9509,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5500 грн. - неустойка, 1897,50 комісія за надання кредиту (а.с.\~ 39, 40). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до положень частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Суд встановив, що 19.01.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір Кредитної лінії (Надійний)\~ № 8248474 на споживчі потреби. Відповідно до договору Кредитної лінії (Надійний)\~ № 8248474 від 19.01.2025 року, [PERSON] надано кредит в розмірі 11000 грн. строком на 360 днів (тобто до 13.01.2026 року). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Ураховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у банку не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитними договорами, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлені вимоги про дострокове повернення кредитів, а відповідачем такі вимоги було отримано. Верховний Суд у подальших своїх постановах підтримав цей правовий висновок, вказуючи про необхідність виконання банком обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, тому, враховуючи те, що договір Кредитної лінії (Надійний)\~ № 8248474\~ від 19.01.2025 року, укладений між [PERSON] та банком, є споживчим, вказаний висновок підлягає застосуванню під час вирішення заявлених позовних вимог у цій позовній вимозі. Позивач всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів на підтвердження направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове погашення кредиту за договором Кредитної лінії (Надійний)\~ № 8248474 від 19.01.2025 року. Суд зауважує, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права направлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем своїх обов`язків, передбачених частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо повідомлення у письмовій формі споживача про наявність заборгованості із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, то у [PERSON] не виник обов`язок дострокового повернення суми грошових коштів за договором Кредитної лінії (Надійний)\~ № 8248474\~ від 19.01.2025 року. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, строк виконання якого станом на дату звернення до суду з позовом 25.08.2025 (дата надходження позову до суду) не настав, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 68300,24 грн., а задоволено 25893,24 грн., тобто на 38 % (25893,24 х 100/68300,24). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1150,64 грн. судового збору (3028 х 38 % /100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial