Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним майнові права на об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1822082500:01:000:0101. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.07.2021 року між [PERSON] та ОК ЖБК «Амбасадор» було укладено договір № Ж/1/4/1/4/36 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор», згідно умов якого ОК ЖБК «Амбасадор» зобов`язався організувати будівництво житлового будинку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Зарічани і здати його в експлуатацію у строк до 15 травня 2022 року при умові дотримання Учасниками порядку та строків сплати внесків. Станом на день звернення із позовною заявою [PERSON] до суду, останній сплатив у повному обсязі грошові кошти на виконання умов договорів, однак, будинок не збудований, в експлуатацію не зданий. Отже, відповідач умови договору не виконав, квартиру та нежитлове приміщення у власність не передав, тому позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених майнових прав та інтересів. Судом вирішено здійснювати розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про існування цього спору про що свідчать матеріали справи. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло; відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Встановлено, що між ОК ЖБК «Амбасадор» (ЖБК) та асоційованим членом [PERSON] 09.07.2021 року було укладено договір № Ж/1/4/1/4/36 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» (а.с.6-9). Відповідно до п. 2.1 договору предметом договору є організація будівництва житлового будинку за адресою: Житомирська область Житомирський район с. Зарічани кадастровий номер земельної ділянки 1822082500:01:000:0101 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його у експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва та всі документи необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах та порядку встановлених договором та додатками до нього і має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника (а.с. 6). Відповідно до п. 5.2 договору ЖБК зобов`язаний організувати будівництво об`єкту і здачу його у експлуатацію у строк до 15.05.2022 року при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати внесків. Не пізніше 15 календарних днів з моменту введення об`єкту будівництва у експлуатацію передати учаснику за актом прийому передачі об`єкт нерухомості. Надавати учаснику інформацію, що стосується питань будівництва. Повідомляти учасника про всі обставини, що роблять неможливим виконання даного договору. Забезпечити будівництво об`єкту та введення його в експлуатацію у строки передбачені даним договором. Усі повідомлення учасника, що здійснюватимуться ЖБК при виконанні цього договору, вважаються здійсненими належним чином, якщо вони вручені особисто учаснику (його представнику) після попереднього повідомлення по телефону протягом 5 календарних днів (зворот. а.с. 7-8). Відповідно до п. 2.5 договору сторони домовились, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: село Зарічани Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер земельної ділянки 1822082500:01:000:0101, та передається з наступними характеристиками: квартира [ADDRESS] , на 4 поверсі, загальною площею 41,43 (зворот. а.с. 6). Відповідно до додатку № 1 до договору № Ж/1/4/1/4/36 визначено порядок сплати пайових внесків за договором № Ж/1/4/1/4/36 від 09.07.2021 року у загальній сумі 507973,00 грн (зворот. а.с.9). На виконання вимог договору [PERSON] було сплачено пайовий внесок на загальну суму 507973,00 грн, що підтверджується квитанціями № 054110029 від 21.07.2021 та №054110036 від 12.07.2021. Відповідно до повідомлення ОК ЖБК «Амбасадор» від 10.08.2021 року, станом на 10.08.2021 року згідно договору № Ж/1/4/1/4/36 від 09.07.2021 року про сплату внесків у ОК ЖБК «Амбасадор» [PERSON] внесено пайові внески у сумі 507973,00 грн. Відповідачу 13.04.2021 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією було видано дозвіл на виконання будівельних робіт комплексу малоповерхових багатоквартирних житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями (а.с. 10) за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно зі статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. Разом з тим не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»). Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Отже, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач виконав грошові зобов`язання за договорами пайової участі у будівництві, за якими набув право вимоги, повністю сплативши вартість об`єктів будівництва, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права власності на об`єкти інвестування після завершення його будівництва та введення в експлуатацію. Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» своїх зобов`язань щодо введення будинку в експлуатацію та передання позивачу квартири у встановлені договором строки не виконало. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі\~\~№ 359/5719/17,\~\~провадження № 14-8 цс 21 зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 93 - 95). Як на підставу позову позивач посилається на те, що сплатив повну вартість проінвестованих ним житлових приміщень, а ОК «ЖБК «Амбасадор» не виконав зобов`язання за договором, не ввів в експлуатацію об`єкти, що перешкоджає йому зареєструвати право власності на об`єкти нерухомості за адресою: с. Зарічани, кадастровий номер земельної ділянки 1822082500:01:000:0101, отже, розпоряджатися ними. Під час розгляду справи судом відповідачем не заперечувалося, що будівництво житлового будинку у с. Зарічани на земельній ділянці з кадастровим номером земельної ділянки 1822082500:01:000:0101 ще не завершилося, технічна документація не оформлена. Водночас, [PERSON] виконав умови договору та сплатив повну вартість квартири. Виходячи із наведеного, встановивши, що позивач повністю сплатив вартість пайового внеску за нерухоме майно, суд вважає, що у даному випадку має місце порушення забудовником умов правочину, а ненадання позивачу інформації, що стосується питань будівництва і несповіщення усіх обставин, що роблять неможливим виконання договору, фактично вказує на невизнання/оспорення права [PERSON] на проінвестоване житло. Відтак, з урахуванням обраного позивачем способу захисту і фактичних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визнання за ним майнових прав на об`єкти інвестування. З огляду на встановлені судом обставини у цій справі, підстав та змісту позову, ефективним способом захисту прав [PERSON] є визнання за ним майнових прав, що виникають з договорів пайової участі у будівництві, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах Великої палати Верховного Суду\~\~від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19, згідно з якими, у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання прав на об`єкт інвестування. Також,

Outcome: approved