Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

31 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 квітня 2023 року зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння на протязі останнього року. Сторони намагалися зберегти сім`ю, але через постійні сварки втратили почуття любові і поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер, оскілький строни на протязі декількох місяців зовсім не спілкуються навіть по телефону, тому збереження сім`ї неможливе. Спору щодо майна набутого у шлюбі сторонни не мають. Враховуючи викладене, позивач просить суд шлюб розірвати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2025 року, справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Відповідно до ухвали судді від 04 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідачці визначений строк на подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позов у відповідності до\~ст. 178 п.8 ЦПК України\~не надано. Сторони до суду не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, на розірванні шлюбу наполягає (вх. № 5960/25-Вх 05.11.2025). Відповідачка також у своїй заяві від 07 листопада 2025 року просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила після прозірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (вх. № 6011/25-Вх 07.11.2025). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 25 квітня 2023 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 49); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 3). Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згоден, відповідачка позовні вимоги визнала, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 605,60 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved