Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У серпні\~2025\~року в\~системі «Електронний\~суд» адвокат\~Давидов Андрій\~Григорович в інтересах [PERSON] подав до Зарічного районного суду м. Суми позов до АТ «СУМИХІМПРОМ» про стягнення\~середнього заробітку\~за період\~затримки розрахунку\~при звільненні.\~Вимоги мотивує\~тим,\~що утрудових відносинах із відповідачем перебував до 12.05.2025, коли на підставі наказу №172 від 12.05.2025 був звільнений за власним бажанням у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору, за ч. 3 статті 38 КЗпП України. У відповідача перед позивачем виникла заборгованість з виплати заробітної плати, що станом на день звільнення становила 68\~091.48 грн. Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 03.07.2025 по справі 591/6146/25 зазначену заборгованість разом із вихідною допомогою стягнуто з відповідача. На момент пред`явлення цього позову відповідач не розрахувався із позивачем, рішення суду залишається не виконаним. В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум в день звільнення, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку , згідно статті 117 КЗпП України. У зв`язку з цим позивач має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення, проте не більше як за шість місяців, у сумі 50\~735.51 грн з послідуючим відшкодуванням податків та обов`язкових платежів. 07 серпня 2025 року Ухвалою суд відкрив провадження у судовій справі № 591/8862/25 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 09\~вересня 2025\~року Ухвалою\~судздійснив перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 07 жовтня 2025 року Ухвалою суд позовну заяву [PERSON] залишив без руху. 13.10.2025\~в системі\~Електронний суд\~адвокат Давидов\~Андрій Григорович,\~який діє\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~подав до\~суду клопотання\~про витребування\~доказіввід АТ «СУМИХІМПРОМ», а саме довідку із зазначенням середньоденної заробітної плати [PERSON] , звільненого 12.05.2025. 13.08.2025\~в системі\~«Електронний суд»\~відповідач подав\~відзив,\~відповідно до\~якого вимоги\~визнає частково,\~розмір середнього\~заробітку за\~весь час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~з 13.05.2025\~по день\~ухвалення судового\~рішення у\~ розмірі\~50\~735.51\~грн просить\~зменшити,посилаючись на обставини введення воєнного стану, простій та відсутність сировини на підприємстві, перебування підприємства в стадії приватизації, наявністю в судах понад 200 судових справ, в яких АТ «Сумихімпром» виступає відповідачем. 15 жовтня 2025 року Ухвалою суду витребувано від АТ «СУМИХІМПРОМ»\~ДОВІДКУіз зазначенням середньоденної заробітної плати [PERSON] , звільненого 12.05.2025. 27.10.2025 в системі «Електронний суд» представник відповідача АТ «СУМИХІМПРОМ» Казбан Василь\~Миколайович подав Довідку про доходи [PERSON] від 17.06.2025 на виконання ухвали суду. Судове засідання при значено на 12.11.2025. Сторони та їх представники у судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує і просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 132 дні (з 13.05.2025 по 12.11.2025 включно) виходячи із суми середньогодинної заробітної плати позивача згідно витребуваної довідки, у розмірі 54.80 грн, яку помножити на 8 (тривалість робочого дня) та помножити на 132 (кількість днів затримки розрахунку при звільненні). Дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, після завершення якої протокольною ухвалою судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України оголошено дату та час проголошення судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно відомостей трудової книжки позивач 12.05.2025 звільнений з АТ «Сумихімпром» відповідно до ч. 3 статті 38 КЗпП України. Відповідно до частини (ч.) першої статті (ст.)\~116\~Кодексу законів\~про працю (КЗпП) України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. З матеріалі справи слідує, що при звільненні позивача у порушення вимог статті 116 КЗпП України роботодавцем не було здійснено виплату усіх належних йому сум. Вказана обставина є підставою для застосування до роботодавця заходів, передбачених\~статтею 117 КЗпП\~України, якою визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За даними Розрахункового листка за травень 2025 р. [PERSON] , борг за підприємством на кінець місяця становить 68\~091.48 грн. Таким чином позивач має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Як вже було зазначено вище, позивач звільнився 12.05.2025, тому час розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у даній справі розпочався з 13.05.2025. Щоб визначити середньоденну зарплату, сумарний заробіток працівника за розрахунковий період слід поділити на кількість календарних днів за цей період. Згідно відомостей, які містяться у Довідці про доходи від 17.06.2025, середньогодинна заробітна плата складає 54.80 грн; середньомісячна заробітна плата складає 9\~214.62 грн /ас 58/. Середньоденний заробіток складає 438.40 грн (54.80х8=438.40 грн). Середній заробіток за період з дати, наступної після звільнення (13.05.2025) по 12.11.2025 включно (за шість місяців) становить 57\~868.80 грн (середньоденний заробіток 438.40 Х 132 робочі дні (за 6 місяців) = 57\~868.80 грн). Водночас, як вже констатована Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 вказала, що розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. У названі постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц суд провів паралель між середній заробітком за час несвоєчасного розрахунку при звільненні та правилами про стягнення неустойки (статті 549 - 552 ЦК України). Аби неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина 1 статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а носить саме компенсаційний характер. По-перше, вона стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. По-друге, для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Поряд із цим, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 27.04.2016 у справі за провадженням № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Утім, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, …, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише … істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення, хоча такий чинник у згаданій постанові Верховного Суду України не сформульований. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступаючи від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27.04.2016 у справі за провадженням № 6-113цс16, вважала, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Оцінку такій правовій ситуації надано Великою Палатою Верховного Суду у вже згаданій постанові від 08.10.2025 у справі №489/6074/23 (провадження №14-85цс25), а саме: «Законодавчі положення, внесені Законом № 2352-IX, не змінили правової природи цього заходу відповідальності з компенсаційного на каральний. З огляду на компенсаційний характер відповідальності за статтею 117 КЗпП України Велика Палата Верховного Суду у пунктах 87 та 92 постанови у справі № 761/9584/15-ц дійшла висновку, що «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України». На підставі викладеного суд уважає що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності у цій справі, окрім визначення істотності частки недоплати належить урахувати, запропонований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц критерій періоду затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум. Застосовуючи вказаний критерій, суд констатує, що жодних обставин, які б свідчили про намагання вирішити спірні питання виплати заборгованості по заробітній платі матеріали справи не містять. Вказане не може залишитися поза увагою суду. Таким чином, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 117 Кодексу законів про працю України, викладені у постанові від 08.10.2025 по справі № 489/6074/23 та встановлені судом обставини, зокрема, щодо розміру невиплаченої у день звільнення суми (68\~091.48 грн), її співвідношення із розрахованим середнім заробітком (57\~868.80 грн), поведінку сторін (заборгованість залишається непогашеною), з метою забезпечення дотримання принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд робить висновок про зменшення розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача до 50% невиплаченої на день звільнення суми, що складає 34\~045.74 грн. Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Насамкінець суд звертає увагу, що сума середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні розрахована без відрахування податкових зобов`язань, що покладається на роботодавця (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №9901/407/19). Належним способом захисту у цій категорії справ відповідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 та постанови Верховного Суду від 16.02.2023 справа № 420/20192/21 є саме стягнення відповідної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Щодо судового збору Суд позов задовольнив частково, а тому на користь позивача з відповідача належить стягнути судовий у розмірі, що пропорційний обсягу задоволених позовним вимог.

Outcome: partial