Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла його тітка по батьковій лінії [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну частку (пай) розміром 3,77 в у мовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай). Він є єдиним спадкоємцем п`ятої черги за правом представлення після смерті [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх прав на спадкове майно після смерті [PERSON] , йому було відмовлено в цьому, оскільки він не може підтвердити родинні стосунки між ним та спадкодавцем. З метою розшукання документів які б могли підтвердити родинні зв`язки між ним та спадкодавцем, він звернувся до органів ДРАЦС та до Державного архіву в Сумській області, однак відшукати документи не вдалося, що стало підставою для подальшого його звернення до суду. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2025 року встановлено факт, що [PERSON] , який народився [INFO] та помер [INFO] є рідним братом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а він є племінником [PERSON] 29.01.2025 року була зареєстрована спадкова справа 10/2025 після смерті [PERSON] . Проте, листом від 06.06.2025 року приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Анохін О.В. його повідомив, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та запропонував звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В установленому законом порядку він не прийняв спадщину після смерті тітки, оскільки за порадою нотаріуса, до якого він звертався після смерті тітки, він тривалий час намагався в позасудовому порядку підтвердити родинні відносини з померлою. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. На підставі викладеного, просив суд визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , два місяці з моменту набранням даним рішенням законної сили. Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 20.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 17.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Також пояснив, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем своєї тітки [PERSON] , оскільки вона не мала, ні чоловіка, ні дітей та на момент смерті з нею ніхто не проживав. Однак, до 2025 року позивач до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті тітки не звертався, оскільки розумів, що через відсутність документів не може підтвердити їх родинні відносини, а тому займався збором необхідних документів, що потребувало значного часу. Представник відповідача Буринської міської ради - Ігнатенко Є.В. не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши доводи представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2025 року, яке набрало законної сили, встановлено факт того, що [PERSON] , який народився [INFO] та помер [INFO] є рідним братом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а заявник по справі [PERSON] , [INFO] племінником [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.66-72). Із вказаного рішення вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] звернувся із запитом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про наявність актових записів про народження, за результатом розгляду якого міжрегіональним управлінням 15.05.2023 року було надано відповідь про те, що за результатами проведеної перевірки наявності поновлених актових записів про державну реєстрацію народження відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1930 р.н., уродженців с. Гвинтове Конотопського (колишнього - Буринського) району Сумської області, не виявлено. Перевірка була проведена по перших та других примірниках поновлених актових записів про державну реєстрацію народження в архіві Буринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за період з 1948 року по теперішній час. Книги поновлених актових записів цивільного стану про державну реєстрацію народження за період з 1948 по 1980 роки збереглися частково, з 1981 року по теперішній час збереглися повністю. З відповідей Державного архіву Сумської області від 18.10.2022 року слідує, що книги реєстрації актів громадянського стану про народження по с. Гвинтове за 1927 та 1930 роки на зберігання до Державного архіву Сумської області не надходили та їх місцезнаходження архіву невідомо, а тому підтвердити факт народження [PERSON] та [PERSON] немає можливості. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1265\~ЦК України\~встановлено,\~що у\~ п`яту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають інші\~родичі спадкодавця\~до шостого\~ступеня споріднення\~включно,\~причому родичі\~ближчого ступеня\~споріднення усувають\~від права\~спадкування родичів\~подальшого ступеня\~споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав та момент смерті [PERSON] разом із нею не проживав, а тому пропустив строк для прийняття спадщини, що також підтверджується письмовою відповіддю приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В. №98/01-16 від 06.06.2025 (а.с.65). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18, а також підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 521/20201/21 та постанові Верховного Суду від 13 вересня 2025 року у справі №295/14178/21. Таким чином, наведені позивачем причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач почав звертатись до архіву та інших установ з метою отримання документів для підтвердження своїх родинних відносин із спадкодавцем лише у 2022 році, а до суду про встановлення факту родинних відносин звернувся аж у 2025 році, тобто через 20 років з моменту смерті своєї тітки [PERSON] . При цьому, із змісту рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2025 року вбачається, що спадкова справа 10/2025 була заведена приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Анохіним О.В. на підставі заяви [PERSON] від 21.01.2025 року. Жодних доказів звернення позивачем протягом строку для прийняття спадщини до нотаріуса та отримання роз`яснення щодо неможливості подачі ним заяви про прийняття спадщини в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його родинні відносини із спадкодавцем, суду не надано. Таким чином, позивач [PERSON] не вчиняв жодних дій щодо прийняття спадщини не лише під час строку для її прийняття, а й протягом тривалого часу після його закінчення. В той же час, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав. У постановах Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17, від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19 сформульовано висновки про те, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні. Враховуючи вищенаведену\~практику Верховного\~Суду у\~цій категорії\~справ,\~яка є\~сталою та\~незмінною, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявність у нього причини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для прийняття спадщини, а визнання позову відповідачем суперечить закону, в зв`язку з чим позов про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed