Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулось до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №R52110256183В від 31.05.2012 року в загальному розмірі 175558,12 грн., яка складається з загальної заборгованості за кредитом 101323,41 грн. (з яких: сума простроченого основного боргу за кредитом 76778,24 грн., сума прострочених процентів в валюті кредиту 24545,17 грн ) а також з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 22.06.2015 року по 23.02.2022 року у розмірі 74234,71 грн. Крім того, позивач просить віднести на рахунок відповідача судові витрати у розмірі 3 028 грн. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R52110256183В від 31.05.2012 року у відповідності до якого, останній отримав кредит в сумі 116640,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 31.05.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Таким чином, на даний час усі права кредитора за кредитним договором № R52110256183В від 31.05.2012 року належать ТОВ «ФК «Прайм Альянс». У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 101323,41 гривень, яка складається з: загальної суми заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тіло) згідно умов договору та вимог 76778,24 грн., загальної суми заборгованості за основною заборгованістю за нарахованими доходами (%) згідно умов договору 24545,17 грн., яку було відступлено ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Окрім того, посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач вказує, що відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних та індексу інфляції за період з 22.06.2015 року по 23.02.2022 року у розмірі 74234,71 грн. Щодо орієнтовного розрахунку судових витрат, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повідомило суд, що судові витрати позивача складаються виключно зі сплаченого ним судового збору у розмірі 3028,00 грн. Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив проводити розгляд даної справи за відсутності позивача. Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у судові засідання призначені на (30.09.2025, 28.10.2025, 18.11.2025р.) не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце їх проведення шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Жодних заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Відзиву на позовну не направив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та з матеріалів справи убачається, що 31 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110256183В, відповідно умов якого, останній отримав кредитні кошти у розмірі 116640 гривень із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, зі строком повернення кредитних коштів до 25.07.2017 року (а.с.4-8). Сторони погодили, що сума отриманого кредиту погашається щомісячно відповідно до графіка повернення кредиту і процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (ануїтетні платежі). Відповідно пункту 4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. 3.3 договору або у розмірі, який змінений відповідно до п. 3.3 та п. 5.2 цього договору. [PERSON] перераховано грошові кошти в 116640 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 40080 від 31 травня 2012 року із призначенням платежу: надання кредиту згідно кредитного договору № R52110256183В від 31.05.2012 (а.с.10). Відповідно п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі 31.05.2019 року або достроково у випадках, передбачених договором. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. З матеріалів справи також вбачається, що 22 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Пунктом 3.1.3. договору передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам та їх зобов`язань по договорам забезпечення, що не засвідчені нотаріально, а також по відношенню до поручителів, майнових поручителів стосовно їх зобов`язань по договорам забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існувала момент переходу цих прав. Пунктом 4.1. договору визначено, ціна договору складає 2 231 409,27 грн. (а.с.12-14). Пунктом 5.2. вищезазначеного договору передбачено, що первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору документацію протягом 60 календарних днів з дня зарахування на рахунок первісного кредитора грошових коштів в сумі, що вказана в п. 4.1 цього договору, але не пізніше останнього дня кварталу в якому відбувалось укладання цього договору. Передача документації оформлюється актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Так, у матеріалах справи міститься акт приймання-передачі документації до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв від 22 червня 2015 року, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв наступну документацію, зокрема за кредитним договором № R52110256183В від 31.05.2012 року, боржник [PERSON] (а.с.15). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв від 22 червня 2015 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R52110256183В від 31.05.2012 року у загальному розмірі 116640 грн. (а.с.16). Відповідно до платіжного доручення №2183 від 22 червня 2015 року, ТОВ ФК «Довіра та гарантія» сплатило на рахунок ПАТ «ВТБ Банк» 2231409,27 грн. за відступлення права вимоги згідно договору №220615нв від 22.06.2015 року (а.с.18). Окрім того, 29 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», був укладений договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості (а.с.19-21). Пунктом 6.2.3. передбачено, що права вимоги переходять до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, та за умови виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7.1 цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання фактором та клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Сторони домовились, що ліміт фінансування складає 100000,00 грн. Фактор здійснює фінансування клієнта шляхом сплати 100% ліміту фінансування, що вказаний в п.7.1 цього договору, на банківський рахунок клієнта, не пізніше десяти банківських днів, з дати підписання сторонами цього договору (п.п. 7.1., 7.2.), на підтвердження чого суду надано платіжне доручення №43 від 29 січня 2019 року (а.с.24). Відповідно до витягу з акту приймання-передачі документації боржників до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» прийняло документацію щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № R52110256183В від 31.05.2012 року (а.с.23). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №R52110256183В від 31.05.2012 року в сумі 101323,41 грн. (а.с.20). Таким чином, на даний час усі права кредитора за Кредитним договором № R52110256183В від 31.05.2012 року належать ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Згідно наданих позивачем розрахунків сума боргу за кредитним договором №R52110256183В від 31.05.2012 року перед Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» складає 101323,41 гривень, яка складається з: суми простроченого основного боргу за кредитом, в валюті кредиту 76778,24 грн.; суми прострочених процентів, в валюті кредиту 14047,57 грн.; суми простроченої комісії 10497,60 грн. Зокрема, у відповідності до ст. 625 ЦК України, позивач врахував 3% річних та індексу інфляції за період з 22.06.2015 року по 23.02.2022 року у розмірі 74234,71 грн. Згідно із частиною 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У частині першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем за період з 22.06.2015 року по 23.02.2022 року нараховано 3% річних та інфляційні втрати у сумі 74234,71 грн. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за кредитним договором №R52110256183В від 31.05.2012 року в загальному розмірі 175558,12 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надав, з огляду на те, що цивільне судочинство згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд висновує, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач заяви вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved