Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

01.09.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Поляков О.В. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 282764301 від 11.12.2020 року у розмірі 38151,12 гривень, та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. Позов мотивував тим, що 11.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором №MNV7U5Z7 було укладено кредитний договір № 282764301, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10750 гривень шляхом зарахування на банківську карту № [NUMBER] . На підставі договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (з урахуванням додаткових угод до нього, якими продовжено строк дії договору) та № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 282764301 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 282764301 від 11.12.2020 року. Відповідач належним чином умови договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 38151,12 гривні, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10750,00 гривень; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 27401,12 гривні. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.09.2025 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 05.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено вказану справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду на 30.09.2025 року 09:10 годину. 24.09.2025 року на електронну адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до договорів факторингу №28/1118-01 (від 28.11.2018) та додаткових угод між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», права вимоги, відступлені ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», не могли поширюватися на кредитний договір від 11.12.2020 №282764301. За договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору і не можуть виникнути раніше його укладення (ст. 512, 514 ЦК України). У договорі факторингу відсутні положення про передачу прав вимоги, що виникнуть після укладення договору. Договір факторингу допускав передачу майбутніх вимог, проте передача можлива лише у разі, якщо такі вимоги є конкретно визначеними на момент укладення договору. У даному випадку предмет правочину щодо майбутніх вимог не був індивідуалізований, що суперечить ст. 512, 514, 516 ЦК України. Таким чином, передача майбутніх вимог щодо кредитного договору від 11.12.2020 №282764301 є юридично нікчемною. Відсутні правові підстави для стягнення заборгованості, а саме, позивачем ТОВ «ФК ЕЙС» не надано суду доказів належності права вимоги за кредитним договором від 11.12.2020 №282764301, а саме: належно оформленого договору цесії (відступлення права вимоги); реєстру договорів, права вимоги за якими передавалися; доказів фактичного виконання або оплати за кредитом. Відсутність таких доказів є підставою для відмови у задоволенні позову. Позивач не довів наявності заборгованості та не підтвердив законність свого звернення до суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.12.2020 №282764301, що порушує принцип змагальності та процесуального доказування. 26.09.2025 року на електронну адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що між ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» (Клієнт)\~та ТОВ\~«Таліон Плюс»\~(Фактор)\~укладено Договір\~факторингу №\~28/1118-01.\~Відповідно до\~п.\~8.2\~Договору факторингу\~№28/1118-01\~від 28.11.2018\~строк дії\~цього Договору\~закінчується 28\~листопада 2019\~року.\~Відповідно до\~п.8.6\~Додатки та\~додаткові угоди\~до даного\~Договору набувають\~чинності з\~моменту їх\~підписання обома\~Сторонами та\~становлять його\~невід`ємну частину.\~В подальшому\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ «Таліон\~Плюс» уклали\~ряд додаткових\~угод:\~№19\~від 28.11.2019,\~№ 26\~від 31.12.2020,\~№27\~від 31.12.2021,\~№31\~від 31.12.2022,\~№32\~від 31.12.2023\~ якими\~продовжено строк\~дії договору\~до 31\~грудня 2024\~року.\~Таким чином,\~з урахуванням\~визначених строків\~дії цього\~договору та\~додаткових угод\~до нього,\~його виконання\~здійснювалось не\~одномоментно,\~а протягом\~всього часу\~його дії,\~з 28.11.2018\~по 31.12.2024.\~Предметом Договору\~факторингу №28/1118-01\~від 28.11.2018,\~є відступлення\~прав вимоги\~до боржників,\~зазначених у\~відповідних Реєстрах\~прав вимоги. Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Згідно п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 09.02.2021 р. відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 120 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 23747,98 грн. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 09.02.2021, тобто після укладання Кредитного договору № 282764301 від 11.12.2020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у разі бажання та необхідності Сторін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 05/0820-01 від 05.08.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 38151,12 грн. Отже, договір №05/0820 01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 05.08.2020 - 30.12.2024. 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №08/07/25-Е. Згідно п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2. Відповідно до Договору Реєстр Боржників це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою у відповідному Додатку (форма Реєстру Боржників) до цього Договору. Таким чином, згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 38151,12 грн. 29.09.2025 року на електронну адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначила, що аргументи позивача, викладені у його відповіді на відзив, не підтверджуються належними доказами, є необґрунтованими та не можуть бути покладені в основу судового рішення. 06.10.2025 року на електронну адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що доводи позивача не підтверджені належними доказами та суперечать вимогам закону. Перехід права вимоги вважається законним і таким, що відбувся, за наявності двох умов: наявність письмового договору відступлення між кредиторами; фактична сплата коштів або інше виконання умов цього договору. Без підтвердження фактичного розрахунку право вимоги не переходить, а новий кредитор не набуває юридичного статусу сторони у зобов`язанні. Позивач у своїх поясненнях посилається на договір відступлення права вимоги, однак не надав доказів оплати за цим договором. До матеріалів справи долучено лише акт звірки, який: є виключно бухгалтерським документом; не підтверджує факту сплати коштів за договором; не свідчить про перехід прав вимоги. Оскільки акт звірки не підтверджує передачу прав, він не є належним доказом переходу права вимоги. Таким чином, без підтвердження фактичної оплати договір цесії не набув юридичної сили, а тому позивач не є належним кредитором і не має права вимагати стягнення коштів з відповідача. Просила визнати, що акт звірки не є доказом переходу права вимоги. Врахувати, що позивач не надав доказів фактичної оплати за договором відступлення права вимоги. Визнати, що позивач не набув статусу належного кредитора у даній справі. Відмовити ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у задоволенні позову про стягнення заборгованості як безпідставного. Крім того, 08.10.2025 року на електронну\~адресу суду\~від відповідачки\~ [PERSON] \~надійшли додаткові\~пояснення,\~у яких\~зазначено,\~щоАкт звірки взаєморозрахунків лише фіксує облік боргу, не підтверджує фактичну оплату за договором цесії і не створює юридичних наслідків переходу права вимоги. Використання акта звірки для стягнення боргу порушує ст. 204, 512518, 655 ЦК України та ст. 77, 78, 81 ЦПК України, оскільки боржнику надається недоказаний юридичний претензійний документ. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог, та справу слухати без її участі. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 11 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 282764301 в електронній формі, відповідно до умов якого останній надано кредит на суму 10750,00 грн на умовах зворотності, строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно умов п. 1.2 Договору Кредит надається строком на 29 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»). У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. Відповідно до\~ п.\~1.3\~Договору Сторони\~погодили,\~що встановлений\~в п.\~1.2.\~Договору строк\~Дисконтного періоду\~може бути\~продовжено Позичальником,\~шляхом оплати\~ним протягом\~Дисконтного періоду\~всіх процентів,\~фактично нарахованих\~за користування\~Кредитом,\~за умови\~якщо такі\~оплати супроводжуються\~відповідним коментарем\~Позичальника або\~шляхом активації\~Позичальником в\~Особистому кабінеті\~чи в\~терміналах самообслуговування\~партнерів Кредитодавця\~функції продовження\~строку Дисконтного\~періоду.\~Застосування Позичальником\~зазначеного права\~продовження загального\~строку Дисконтного\~періоду можливе\~до закінчення\~Дисконтного періоду,\~а також\~під час\~Пільгового періоду.\~Кількість продовжень\~Дисконтного періоду,\~на умовах\~описаних в\~цьому пункті,\~не обмежена.\~ Згідно умов п. 1.5 Договору Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3 цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (MNV7U5Z7). На виконання умов вказаного Кредитного договору 11 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано 10750,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] -XXXX-9850,\~який було\~зазначено [PERSON] \~у заявці\~на отримання\~грошових коштів,\~що підтверджено\~платіжним дорученням\~№ 67fd6022-11ba-4236-a2dd-988b17b6ba75\~від 11.12.2020\~року та\~заявкою на\~отримання грошових\~коштів в\~кредит від\~11.12.2020\~року . 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (далі - Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором . У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). За п. 8 1. Договору він набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони). Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 згідно з п.8.2 було встановлено до 28 листопада 2019 року. Додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року та № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року внесено зміни до вказаного договору факторингу, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024 включно. 09 лютого 2021 року на виконання п.2.1 Договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано реєстр прав вимоги № 120, за яким передані (відступлені) права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 282764301 від 11 грудня 2020 року у загальному розмірі 23747,98 грн, з яких тіло кредиту 10750,00 грн, відсотки 12997,98 грн . Відповідно до розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за відповідачем обліковується заборгованість за вищевказаним кредитним договором за тілом кредиту 10750,00 гривень, нараховані проценти 12997,98 гривень . 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 05/0820-01 від 05.08.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 38151,12 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс», станом на 30.05.2023 року заборгованість за тілом кредиту 10750,00 гривень, нараховані проценти 27401,12 гривень. Як вбачається з вказаного розрахунку, новим кредитором було здійснено донарахування відсотків за період з 09.02.2021 року по 08.04.2021 року у розмірі 248,33 гривні щоденно, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] за відсотками збільшилась з 12997,98 гривень до 27401,12 гривень. 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №08/07/25-Е. Згідно п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (ТОВ «ФК «ЕЙС») Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2. Відповідно до Договору Реєстр Боржників це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою у відповідному Додатку (форма Реєстру Боржників) до цього Договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» передано права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 282764301 від 11.12.2020 року на загальну суму 38151,12 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 282764301 від 11.12.2020 року загальна заборгованість відповідача станом на 31.07.2025 року становить 38151,12 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: 10750,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами становить: 27401,12 гривень. Відповідно до частин 1, 3\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з частиною 1\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статтей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1\~статті 638 ЦК України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частина 1\~ст.633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону\~передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36 Господарського процесуального кодексу України\~та\~статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом\~статті 12 цього Закону\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1\~статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1\~статті 80 ЦПК України). Зважаючи, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, то цей правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі [PERSON] . Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Зважаючи, що сторонами було погоджено істотні умови договору, на виконання якого [PERSON] отримано кредитні кошти, які своєчасно повернуто не було, що призвело до утворення заборгованості, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості у судовому порядку. Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 282764301 від 11.12.2020 долученої ТОВ «ФК «ЕЙС» до позовної заяви, заборгованість [PERSON] за період з 08 липня 2025 року по 31 липня 2025 року складає 38151,12 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: 10750,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами становить: 27401,12 гривень. Доказів, що відповідачем належним чином виконано умови договору, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення боргу. Між тим, щодо суми заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з такого. Згідно з п. 1.2 договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 29 (двадцять дев`ять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 1.3 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. У пункті 1.3 Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. 1.4. За користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 204,96 процентів річних, що становить 0,56 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. За змістом статті\~526, частини 1 статті\~530, статті\~610\~та частини 1 статті\~612 ЦК України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини 1 статті\~1048\~та частини 1 статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз зазначених норм права вказує на те, що у разі порушення позичальником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор відповідно до частини 2\~статті 1050 ЦК України\~протягом всього часу - до закінчення строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі, прострочення яких мало місце під час дії договору. Після спливу визначеного договором строку кредитування (зміни строку виконання зобов`язання) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Суд застосовує до спірних правовідносин відповідну судову практику Великої Палати Верховного Суду, яка є релевантною до цієї справи і незмінною. Виходячи з правового аналізу змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії кредитного договору, слід дійти висновку, що вимоги кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом за порушення виконання зобов`язання за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджуються з нормами матеріального права, а відтак не дають підстав для висновку про порушене право кредитора в цій частині вимог. У справі, за відсутності доказів, що відповідачкою активовано функцію продовження строку Дії Дисконтного періоду, строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 09.01.2021 року. Із розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор), надалі кредитором ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що відсотки за користування кредитом продовжували нараховуватись кредитором поза межами строку кредитування, а саме - після 08 січня 2021 року 248,33 грн на день. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам\~ЦК України, а тому задоволенню не підлягає. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таких вимог позивач у справі не заявив. Отже, стягненню підлягає заборгованість, що станом 09.01.2021 року становить 12495,80 грн., яка складється із: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 10750,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1745,80 гривень. Вказані розрахунки товариства відповідачкою не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань суду не надано. З урахуванням конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору. Також, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЕЙС» у встановленому законом порядку набуло прав вимог до відповідачки, оскільки договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена\~статтею 204 ЦК України, не спростована. Отже, укладені між фінансовими установами та позивачем договори факторингу є належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитними договорами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «ЕЙС» та стягнення заборгованості за кредитним договором № 282764301 від 11.12.2020 у розмірі 12495,80 грн. Згідно вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 793,34 гривні (32,75%).

Outcome: partial