Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «КОШЕЛЬОК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного 01.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] (Позичальник) кредитного договору №3001216150-533501, Відповідач отримав кредит у розмірі 8500 гривень, строком на 29 календарних днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,85 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора, підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти у розмірі 8500 грн., були перераховані Відповідачу 01.12.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Універсал Банк». У зв`язку з порушеннями Відповідачем своїх зобов`язань заборгованість за Договором №3001216150-533501 від 01.12.2021 року станом на 25.08.2025 року, яку Позивач просить стягнути з Відповідача, становить 29 890.25 грн., яка складається з 8 500 грн. заборгованості за тілом кредиту та\~ 21 390,25 грн. заборгованості за відсотками. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не сповістив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань від Відповідача не надходило. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 01.12.2021 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено Договір №3001216150-533501 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 17-23). Пунктом 1.2 договору визначено, що укладання цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію, в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого на абонентський номер мобільного телефону, який зазначив Клієнт. Відповідно до п. 2.1 договору кредит надається строком на 29 днів (Лояльний період), початком якого є дата підписання договору, а закінченням дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Згідно п.п.1.4.2-1.5 проценти за користування кредитом становлять 5550 грн., які нараховуються за ставкою 1,85 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процента ставка за користування кредитом становить 1,85 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. Тип процентної ставки за договором: фіксована. Згідно з п.2.2 договору Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користуванням кредитом. Кредит надається Позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки № 4441114426968648 або іншого електронного платіжного засобу, реквізити якої надані/вказані Позичальником з метою отримання кредиту (п.2.5 договору). Відповідно до п. 3.1, 3.4, 3.5.1 договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом; сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього договору, становить 13210 грн. або 155% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 4710 грн., або 55% від суми кредиту. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.3.3. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування. Пунктом 3.6 договору визначено, що сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду (п.3.7); з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.3.8). Відповідно до п.4.1.1 договору Позичальник зобов`язується вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. У пунктах 9.1-9.4 договору зазначено, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальній формі; вступає в силу з моменту підписання його Сторонами та діє до повного виконання Сторонами власних обов`язків за цим договором. Невід`ємною частиною та додатком до договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок» та «Паспорт споживчого кредиту». Укладаючи цей договір, Позичальник підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил, надання фінансових кредитів(послуг) Товариства, текст яких знаходиться на Сайті кредитодавця. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору [PERSON] підтвердив, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.9.7 договору). Також в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту до договору №3001216150-533501 від 01.12.2021 року, в якому сторони погодили умови кредитування. Додатком №1 до договору №3001216150-533501 від 01.12.2021 року ТОВ «Кошельок» та Відповідач погодили Графік розрахунків (платежів), за яким здійснюється періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, згідно з яким дата надання кредиту - 01.12.2021; дата повернення кредиту 29.12.2021; сума кредиту 8500 грн.; розмір процентів 4710 грн.; реальна річна процента ставка 55,%; загальна вартість кредиту 13210 грн. Відповідно до повідомлення «МТБ Банк» через вказану платіжну систему 01.12.2021 року об 18:35:52 год. проведено успішне зарахування грошових коштів у сумі 8 500 грн. на карту клієнта № [NUMBER] (а.с.27). Вказане також підтверджується листом АТ «Універсал Банк» №Е/15523-Л від 26.08.2026, відповідно до якого проведена 01.12.2021 операція по зарахуванню грошових коштів у сумі 8 500,00 грн. була успішно проведена через систему та зарахована на карту № № [NUMBER] (а.с.73-85). Факт належності картки № [NUMBER] [PERSON] як і факт перерахування на неї ТОВ «Кошельок» 01.12.2021 року суми кредиту у розмірі 8 500 грн. за договором №3001216150-533501 від 01.12.2021\~ Відповідачем не спростовано. Докази, які б такий факт спростовували в матеріалах справи відсутні. Згідно з наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості за договором №3001216150-533501 від 01.12.2021, станом на 29.03.2022 заборгованість [PERSON] за вказаним договором складає 29 890.25 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 500 грн.; заборгованість за відсотками 21 390,25 грн. Погашень за кредитом не відбувалося. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 01.12.2021 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено Договір №№3001216150-533501 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який є електронним правочином. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» у повному обсязі виконало зобов`язання, надавши Відповідачу кредит (а.с.27) Натомість, як зазначено в позовній заяві, [PERSON] , свої зобов`язання за Договором №3001216150-533501 від 01.12.2021 року не виконував, суму кредиту та відсотки за користування ним не повернув. Докази, які б спростовували зазначене в матеріалах справи відсутні. Отже, як зазначено Позивачем у позовній заяві, у зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором №3001216150-533501 від 01.12.2021року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Тому з підстав, заявлених в позові, з позичальника підлягають стягненню проценти, які є звичайною платою за користування грошима, нараховані за період до прострочення боржника відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит). Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором №3001216150-533501 від 01.12.2021, станом на 29.03.2022 заборгованість [PERSON] за вказаним договором складає 29 890.25 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 500 грн.; заборгованість за відсотками 21 390,25 грн. Погашень за кредитом не відбувалося. Докази, які б спростували наявність суми заборгованості в частині тіла кредиту в сумі 8 500,00 грн. в матеріалах справи відсутні. Відтак, сума тіла кредиту у 8 500 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Частиною четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». За умовами Договору №3001216150-533501 від 01.12.2021 кредит надавався на 29 днів (Лояльний період). Процентна ставка 1,85 відсотків в день. Крім того, в пункті 3.6 договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду (п.3.7); з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.3.8). Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач просив стягнути нараховані проценти, які розраховані за період з 12.02.2022 року по 11.06.2022 року (згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви). Тобто, нарахування відсотків відбувається в межах узгодженого сторонами кредитного договору строку кредитування (з урахуванням пунктів 3.6-3.8 кредитного договору). Таким чином, заборгованість Відповідача по несплачених відсотках за договором №3001216150-533501 від 01.12.2021 року розраховується наступним чином: період 12.02.2022 року 29.12.2021 року (29 днів) за процентною ставкою 1,85%: 8500 грн. х 1,85% х 29 днів = 4560.25 грн. період 30.12.2021 року 29.03.2022 року (90 днів) за процентною ставкою 2.2%: 8 500 грн. х 2,2% х 90 днів = 16 830 грн. Загалом відсотки: 4560,25 грн. + 16 830,00 грн. = 21 390,25 грн. Саме таку суму відсотків просить стягнути Позивач. Отже, враховуючи, що Відповідач не виконав зобов`язання за укладеним договором, Суд вважає доведеними наявність підстав для задоволення позову та стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за Договором №3001216150-533501 від 01.12.2021 року у розмірі 29860.25 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 500,00 грн.; заборгованості по нарахованих процентах процентів в розмірі 21 390,25 грн. Докази, які б спростовували доводи Позивача про факт невиконання Відповідачем зобов`язань за Договором №3001216150-533501 від 01.12.2021 року в матеріалах справи відсутні. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості Відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи Позивача в обґрунтування ним позовних вимог, Відповідачем суду не подано. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат професійну правничу допомогу. Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 1статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин 1-4статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved