Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

У серпні 2025 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути: з боржників суму боргу за послуги постачання теплової енергії та абонентське обслуговування за період з 01.10.2018 по 01.07.2025 в розмірі 26 506,25 грн в дольовому порядку пропорційно до їх часток у власності, а саме: з [PERSON] (2/3) 17 670,83грн, з [PERSON] (1/3) 8 835,42грн; суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 2 129,92 грн та три відсотки річних в сумі 875,83 грн за період з 01.10.2018 по 23.02.2022 в дольовому порядку пропорційно до їх часток у власності, а саме: з [PERSON] (2/3) 1 419,95 грн інфляційних та 583,89 грн три відсотки річних, з [PERSON] 709,97 грн інфляційних та 291,94 грн три відсотки річних; суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 075,11 грн. та три відсотки річних в сумі 252,84 грн за період з 01.01.2024 по 01.07.2025 в дольовому порядку пропорційно до їх часток у власності, а саме: з [PERSON] (2/3) 716,74 грн інфляційних та 168,56 грн три відсотки річних, з [PERSON] 358,37 грн інфляційних та 84,28 грн три відсотки річних, а також стягнути з боржників судовий збір у розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно з особовим рахунком № [NUMBER] , наявна заборгованість за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 27.08.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 02.10.2025. 01.10.2025 представник позивача Зайченко В.М. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. 20.11.2025 через канцелярію суду відповідач-1 [PERSON] звернулась із заявою, в якій позовні вимоги визнає. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, що є адресою надання послуг, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався. З урахуванням наведеного суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] (2/3 частки) та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 434689270 від 09.07.2025. Відомості про право власності внесені на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER] , 25.12.1995, договору дарування, 4-4310, 29.07.2005. Відповідно до наявних у справі відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів вбачається, що останні зареєстровані за вищевказаною адресою проживання з 30.08.2006 та з 23.11.2011 відповідно. З розрахункового листа абонента та розрахункової відомості вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . За вказаною адресою станом на 01.07.2025 наявна заборгованість: за послуги постачання теплової енергії та абонентське обслуговування в період з 01.10.2018 по 01.07.2025 в розмірі 26 506,25 грн; сума збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 2 129,92 грн та три відсотки річних в сумі 875,83 грн за період з 01.10.2018 по 23.02.2022; сума збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 075,11 грн. та три відсотки річних в сумі 252,84 грн за період з 01.01.2024 по 01.07.2025. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається наявність заборгованості за послуги постачання теплової енергії та абонентське обслуговування в період з 01.10.2018 по 01.07.2025 в розмірі 26 506,25 грн, яка заявлена позивачем до стягнення в дольовому порядку відповідно до часток відповідачів у праві спільної часткової власності на квартиру. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму боргу нараховано: сума збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 2 129,92 грн та три відсотки річних в сумі 875,83 грн за період з 01.10.2018 по 23.02.2022; сума збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 075,11 грн. та три відсотки річних в сумі 252,84 грн за період з 01.01.2024 по 01.07.2025, які також заявлені до стягнення в дольовому порядку відповідно до часток відповідачів у праві спільної часткової власності на квартиру. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). З огляду на вказане та оскільки відповідачі є співвласниками квартири, зареєстровані за цією адресою, в якій позивачем надаються комунальні послуги, а також визнання позову відпоідачем-1, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю. Слід зазначити, що питання оплати житлового-комунальних послуг між декількома користувачами житлового приміщення повинні регулюватися відповідною домовленістю (угодою) між ними, а в разі оплати наданих послуг одним із користувачів, останній не позбавлений права пред`явлення відповідного позову про стягнення понесених витрат (частини витрат) до інших користувачів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в пропорційно до задоволених судом вимог.

Outcome: approved