Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом до припинення навчання. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] на даний час є повнолітньою особою, навчається в Державному вищому навчальному закладі "Ужгородський національний університет" є студенткою 2 курсу(бакалавр) денної форми навчання, спеціальності "Психологія", факультету суспільних наук за контрактом, термін навчання до 30 червня 2028 року. Стверджує, що відповідач відмовляється добровільно фінансово допомагати. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до припинення навчання. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач та її представник не з`явилась, однак у позовній заяві зазначили розгляд справи провести за їх відсутності проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач до суду повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку, відомості про час та місце проведення судових засідань були опубліковані на офіційному сайті «Судова Влада» у автоматичному режимі. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 09.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28.10.2025 у зв?язку із неявкою представників сторін, розгляд справи відкладено на 18.11.2025. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечуєпроти такого вирішеннясправи. З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву не подав, на підставі статей 280-282 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, зазначає таке. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.10.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, батьком позивачки є [PERSON] . На даний час позивачка [PERSON] є повнолітньою, їй виповнилося 18 років. Із довідки Державного вищого навчального закладу «Ужгородського національного університету» №74 від 19.09.2025 вбачається, що [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання, спеціальності "Психологія", факультету суспільних наук за контрактом, термін навчання до 30 червня 2028 року. Тобто, повнолітня позивачка - донька відповідача по справі продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з цим. Оскільки позивач навчається на денній формі навчання на платній основі (за контрактом) тож стипендії не отримує та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе утримувати та отримувати заробіток, адже відвідує університет щодня. Відповідач є працездатною особою, але добровільно фінансово допомагати позивачці, як дитині, що продовжує навчатися-відмовляється. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов`язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч.9 СК України). У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Верховний Суд у постанові від 29.01.2018 у справі №622/373/16-ц зазначив, що положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому такі слід стягувати з дня звернення позивачки до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. За вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2016 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд констатує, що під час судового розгляду справи не було встановлено підстав, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати свою повнолітню доньку. Як вбачається з ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому такі слід стягувати з дня звернення позивача до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. З огляду на вище викладене, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися та потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - з 08.10.2025, і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Крім того, враховуючи те, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання вказаного позову, суд дійшов висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved