Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

14.08.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.10.2001, а саме житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що був укладений між ним та [PERSON] на «Придніпровській товарній біржі», а також просив визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок. В обґрунтування позову вказано, що 04.10.2001 року між ним [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Договір укладений на «Придніпровській товарній біржі», відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не підлягав нотаріальному посвідченню. В червні 2025 року він вирішив провести державну реєстрацію своїх прав на вищевказане нерухоме майно, але державним реєстратором йому відмовлено в реєстрації права власності на майно, рекомендовано звернутися до суду для визнання договору дійсним. Позивач вказав, що правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу від 04.10.2001 оформлений неналежним чином, оскільки ні він покупець, ні продавець, не були членами товарної біржі, як того вимагали положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Крім цього, договір не був зареєстрований в БТІ. Позивач вказав, що за таких умов, вважає належним способом захисту своїх прав, визнання договору дійсним та визнання за ним права власності на нерухоме майно. Оскільки продавець за договором [PERSON] померла, він вважав за необхідне пред`явити позовні вимоги до її сина [PERSON] . Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечував проти позовних вимог позивача, але суду пояснив, що він на спадщину, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] не претендував, спадщину не приймав. Спадщину після смерті матері прийняла його сестра, а тому не розумів, чому позов пред`явлено до нього. Позивачу було роз`яснено принципи цивільного судочинства, зокрема змагальності та диспозитивності, те, що позовні вимоги, коло відповідачів визначає позивач. Йому роз`яснено наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача, зокрема до дійсних спадкоємців [PERSON] , але останній своєї позиції не змінив, залишивши позов незмінним, не залучив спадкоємця [PERSON] до участі у справі в якості відповідача, або співвідповідача. Ухвалою суду від 16.10.2025 до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, залучено [PERSON] спадкоємця [PERSON] (а.с. 85). Відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] , у судове засідання 18.11.2025 не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку визначеному законом (а.с. 86, 82, 90). Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 89). Відповідач Придніпровська товарна біржа, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 24, 87), участь представника у судове засідання не забезпечило, заяв по суті справи та з процесуальних питань не надано. Неявка вказаних учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.10.2001 року на Придніпровській товарній біржі укладено договір між [PERSON] продавець та [PERSON] покупець, предметом якого став житловий будинок з господарчими побудовами [ADDRESS] . Договір містить запис про те, що відповідно до положень Закону України «Про товарну біржу», він не підлягає нотаріальному посвідченню (а.с. 10). Як слідує з тексту договору, що не містить відмітки про його реєстрацію в БТІ, він не був зареєстрований в БТІ, що підтвердив сам позивач. З довідки КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» № 218454 від 18.06.2025 слідує, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (а.с. 7). Позивач звернувся до державного реєстратора з метою реєстрації свого права власності на будинок придбаний на підставі договору укладеного на біржі, але державний реєстратор 02.07.2025 відмовив йому у цьому, через те, що договір купівлі-продажу не був зареєстрований відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладення. [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на зазначений об`єкт нерухомості (а.с. 5). Як слідує з свідоцтва про смерть [PERSON] , вона померла [INFO] (а.с. 9). Позивачем до позову додано копію свідоцтва про народження відповідача [PERSON] , який є сином [PERSON] (а.с. 8). Однак, як слідує з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , витребуваної судом, [PERSON] не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, не проживав з нею на час відкриття спадщини (а.с. 53 зворот). З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася її донька [PERSON] (а.с. 51 зворот), яка прийняла спадщину за заповітом та за законом (а.с. 66 зворот), отримала свідоцтва про право на спадщину на майно належне [PERSON] за її життя, відмінне від того, що є предметом даного спору (а.с. 75-80). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, спадкоємцем всього майна [PERSON] є саме [PERSON] , а не [PERSON] , який спадщину після смерті матері не прийняв. Відповідно, пред`являючи позов до правонаступників [PERSON] , з якою позивач уклав договір купівлі-продажу на біржі, позивач не вірно визначив коло відповідачів, пред`явив позов до особи, яка не є правонаступником [PERSON] у даних правовідносинах. Незважаючи на те, що суд неодноразово роз`яснював позивачу наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача, останній не пред`явив позовних вимог до правонаступника [PERSON] [PERSON] , а наполягав на залишенні визначеного ним кола відповідачів ТОВ «Придніпровська товарна біржа» та [PERSON] , що не є належним відповідачем по справі. Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Відповідачами у справі про визнання біржового договору дійсним можуть бути сторони самого договору, що уклали угоду, а саме:\~продавець\~(особа, яка передає товар) і\~покупець\~(особа, яка приймає товар і сплачує кошти). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд констатує, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ, під час розгляду вказаної справи для сторін було створено рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Позивач будучи обізнаним про існування спадкоємця [PERSON] її правонаступника [PERSON] , залучення її судом до участі у справі, не реалізував право на пред`явлення позовних вимог до належного відповідача, не клопотав про заміну неналежного відповідача, або залучення спадкоємця [PERSON] до участі у справі як співвідповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 761/30025/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 352/382/18. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивач пред`явив позов про визнання дійсним договору та визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно, до неналежного відповідача [PERSON] . Належним відповідачем за даним позовом, мали б бути спадкоємці (правонаступники) продавця такого майна, за яким до цього часу зареєстровано право власності на спірне майно [PERSON] . Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому суд відмовляє в задоволенні позову саме з підстави пред`явлення його до неналежного відповідача, не надаючи оцінку іншим обставинам справи.

Outcome: dismissed