Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії по [ADDRESS] , нежитлове приміщення 1, нежитлове приміщення 2, нежитлове приміщення 3, опалювальною площею 43.70 м2,, опалювальною площею 44.10 м2, опалювальною площею 28,60 м2. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Дані нежитлові приміщення відключене від системи централізованого опалення. Відповідачу відкрито особові рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] для проведення розрахунків. Між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі договір) та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Отже, нарахування плати за обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, плата за абонентське обслуговування є обов`язковими для власників нежитлового приміщення з індивідуальною системою опалення. Плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю послуги для відшкодування витрат виконавця пов`язаних із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами у багатоквартирному будинку та у випадках, визначених Законом, також і витрати на обслуговування лічильників теплової енергії. Відповідач не здійснював\~плату за\~абонентське обслуговування,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість\~за нежитлове приміщення 1 в сумі 976,72 грн. за період з 01.11.2021 по 28.02.2025. Відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість за нежитлове приміщення 2 в сумі 976,72 грн. за період з 01.11.2021р. по 28.02.2025 року. Відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість за нежитлове приміщення 3 в сумі 1041,72 грн. за період з 01.11.2021р. по 30.04.2025 року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5 типового індивідуального договору обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку. Однак, передбачених зазначеними нормами обов`язків відповідач не виконує, внаслідок чого заборгував позивачу за надані послуги за опалення місць загального користування будинком за період 01.10.2021 р. по 28.02.2025 року в сумі 3127,56 грн. за нежитлове приміщення 1. Однак, передбачених зазначеними нормами обов`язків відповідач не виконує, внаслідок чого заборгував позивачу за надані послуги за опалення місць загального користування будинком за період 01.10.2021 р. по 28.02.2025 року в сумі 3156,18 грн. за нежитлове приміщення 2. Однак, передбачених зазначеними нормами обов`язків відповідач не виконує, внаслідок чого заборгував позивачу за надані послуги за опалення місць загального користування будинком за період 01.11.2021 р. по 30.04.2025 року в сумі 2172,42 грн. за нежитлове приміщення 3. За період з 01.10.2021 р. по 30.04.2025 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до суду з позовною заявою не зверталось. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, споживач зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком за нежитлове приміщення 1 інфляційні складають 70.11 грн., три відсотки річних 15,33 грн. Згідно з розрахунком за нежитлове приміщення 2 інфляційні складають 70,76 грн., три відсотки річних 15,47 грн. Згідно з розрахунком за нежитлове приміщення 3 інфляційні складають 64.98 грн., три відсотки річних 13.97 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за адресою: [ADDRESS] за надані послуги за опалення місць загального користування будинком в сумі 3127,56\~грн., плату за\~абонентське обслуговування\~в сумі\~976,72\~грн., інфляційні витрати в сумі 70,11 грн., три відсотки річних 15,33 грн.. а також стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн. Стягнути з відповідача заборгованість за адресою: [ADDRESS] за надані послуги за опалення місць загального користування будинком в сумі 3156,18\~грн., плату за\~абонентське обслуговування\~в сумі\~976,72\~грн., інфляційні витрати в сумі 70,76 грн., три відсотки річних 15,47 грн.. а також стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн. Стягнути з відповідача заборгованість за адресою: [ADDRESS] за надані послуги за опалення місць загального користування будинком в сумі 2172,42\~грн., плату\~за абонентське\~обслуговування в\~сумі 1041,72\~грн., інфляційні витрати в сумі 64,98 грн., три відсотки річних 13,97 грн.. а також стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 18.04.2025 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/4198/25 та призначила цивільну справу до розгляду. 17.04.2025 представник відповідача надав клопотання про об`єднання в одне провадження. 24.04.2025 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов є безпідставним, оскільки нерухоме майно використовується під офіс та магазин непродовольчих товарів шляхом об`єднання з іншими квартирами (№2 та [ADDRESS] ). План приміщення був затверджений і погоджений в тому числі з МКП «Чернівцітеплокомуненерго» для прийняття в експлуатацію. Обігрів приміщення реалізовано настінним газовим котлом. Дане приміщення відключене від системи централізованого опалення. Просив у задоволенні позову відмовити. 30.04.2025 позивач надав відповідь на відзив, де зазначив, що внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла. Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315 (далі Методика), загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, складається з наступних основних складових: обсягу теплової енергії на опалення приміщення Споживача; обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу. Загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення (пункт 2, розділ І Методики). Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/ будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень (пункт 2, розділ І Методики). Комерційний прилад обліку теплової енергії обліковує всю теплову енергію, витрачену у будівлі, а не лише на опалення квартир, які не відокремлені від системи теплопостачання. Кожен співвласник квартири, приміщення оплачує свою частку. Дві складові оплачують усі співвласники будівлі це обсяг теплової енергії, витрачений на палення МЗК та функціонування системи. Власники приміщень з індивідуальним опаленням не звільняються від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» здійснює нарахування за послуги з теплопостачання місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та не здійснює додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будівлі (врахована вузлом комерційного обліку) та в середині була витрачена на опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Пунктом 5 типового індивідуального договору передбачено, що обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Підпунктом 11 пункту 41 типового індивідуального договору передбачено, що Споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від системи (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/ будинку розраховується та розподіляється між споживачами згідно IV розділу Методики. Відповідно до Методики: - загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку; - місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/ будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень. Так, як по будинку [ADDRESS] у Позивача (виконавця послуг) відсутні дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення розрахований, як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку відповідно до пункту 8, розділу ІУ Методики, а не по формулі яку зазначили у відзиві Відповідачі. На підставі вище викладеного нарахування плати за обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, плата за абонентське обслуговування є обов`язковими для власників квартир з індивідуальною системою опалення. Співвласниками будинку [ADDRESS] , не було обрано моделей організації договірних відносин по наданню послуги з постачання теплової енергії, тому з власниками (квартир та нежитлових приміщень) даного будинку відповідно до відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами, саме МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] з 01.11.2021 фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі Договір). Отже на підставі викладеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 25.06.2025 ухвалою клопотання представника відповідача про об`єднання в одне провадження задоволено. 26.06.2025 позивач надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. 07.07.2025 представник відповідача надав відзив на позовні заяви, де виклав аналогічні аргументи попередньому відзиву. Просив відмовити у задоволенні позовів. 14.07.2025 позивач надав відповідь на відзив, в якому виклав аналогічну свою позицію, та просив позови задовольнити. 20.10.2025 представник відповідача надав заяву, де просив справу розглядати без його участі та без участі відповідача. Доводи особи, яка подала позов \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що неналежна оплата за отриманні послуги відповідачем. В судовому засідання представник позивача Ринжук Г.М. позовні вимоги підтримала. Підтвердила факти, викладені в позовній заяві, та просила позовні вимоги після об`єднання цивільних справ задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялася\~належним чином, у встановлений судом строк, представлена адвокатом Баршаковим О.В. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, викладених в позовній заяві, підтримав відзив на позов та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів\~справи вбачається,\~що [PERSON] пільг немає, особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач є споживачем за адресою: [ADDRESS] , борг абонплата 976,72 грн., постачання теплової енергії 3127,56 грн. Згідно з особовим рахуноком № [NUMBER] ,\~ [PERSON] пільг нема. Відповідач є споживачем за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа 44.10, борг абонплата 976,72 грн., постачання теплової енергії 3156,18 грн. Згідно з особовим рахуноком № [NUMBER] ,\~ [PERSON] пільг нема. Відповідач є споживачем за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа 28.60, борг абонплата 1041,72 грн., постачання теплової енергії 2172,42 грн. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №417906468 від 14.03.2025, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 12.11.2004, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення №158/5 від 05.03.2002, форма власності приватна, розмір частки 1/1. Згідно з повідомленням №5373/17-10 від 24.12.2024, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» сповіщала відповідача про наявну заборгованість за послуги з централізованого опалення. Згідно з повідомленням №5374/17-10 від 24.12.2024, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» сповіщала відповідача про наявну заборгованість за послуги з централізованого опалення. Згідно з повідомленням №7183/17-10 від 24.12.2024, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» сповіщала відповідача про наявну заборгованість за послуги з централізованого опалення. Згідно з реєстрами на відправлену кореспонденцію від 24.12.2024, 25.04.2025 МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надіслав [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за період з 01.11.2021 по 28.02.2025, заборгованість складає 3127,56 грн. Згідно з розрахунком заборгованості з абонентських послуг відповідача за період з 01.11.2021 по 28.02.2025, заборгованість складає 976,72 грн. Згідно з розрахунком інфляційні витрати складають 70,11 грн., три відсотки річних 15,33 грн. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за період з 01.11.2021 по 28.02.2025, заборгованість складає 3156,18 грн. Згідно з розрахунком заборгованості з абонентських послуг відповідача за період з 01.11.2021 по 28.02.2025, заборгованість складає 976,72 грн. Згідно з розрахунком інфляційні витрати складають 70,76 грн., три відсотки річних 15,47 грн. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за період з 01.11.2021 по 30.04.2025, заборгованість складає 2172,42 грн. Згідно з розрахунком заборгованості з абонентських послуг відповідача за період з 01.11.2021 по 30.04.2025, заборгованість складає 1041,72 грн. Згідно з розрахунком інфляційні витрати складають 64,98 грн., три відсотки річних 13,97 грн. Згідно з витягом з рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 05.03.2002 №158/5 «Про затвердження актів державних технічних комісій про прийняття в експлуатацію об`єктів», вирішено затвердити акт державної технічної комісії від 19.02.2002 про прийняття в експлуатацію офісу та магазину непродовольчих товарів, переобладнаних з власної квартири [ADDRESS] , що складає 13/1000 ідеальних часток від житлового будинку. Замовник, власник та приватний підприємець [PERSON] загальна площа 47,00 кв. вартість виконаних робіт 3940 грн. Згідно з витягом з рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 05.03.2002 №158/5 «Про затвердження актів державних технічних комісій про прийняття в експлуатацію об`єктів», вирішено затвердити акт державної технічної комісії від 19.02.2002 про прийняття в експлуатацію офісу та магазину непродовольчих товарів, переобладнаних з власної квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , що складає 20/1000 ідеальних часток від житлового будинку. Замовник, власник та приватний підприємець [PERSON] загальна площа 74,50кв. вартість виконаних робіт 6056 грн. Мотивувальна частина Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються\~законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої та другої\~статті 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Тлумачення частини другої\~статті 14 ЦК України\~свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Відповідно до частини першої\~статті 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до частини 1статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з пунктом 1 та пунктом 5 частини 2статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Нормами\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII\~також передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21серпня 2019 №830\~послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В силу пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. За змістом пункту 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. На підставі частин 2 та 6статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено набрання чинності укладеного між Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, відповідно до п. 5\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/. На підстави частини 1 статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі частиною 1 статті 179\~ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~жовтня 1992\~року №572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За приписами частини 2 статті 382\~ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Місця загального користування - це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень. Опалювані місця загального користування та допоміжні приміщення - це місця загального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря. Опалюване приміщення - це приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Пунктом 2 частини 1статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення). Відповідно до пункту 33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Отже, пункт 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. До подібних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 357/4664/16-ц (провадження № 61-27274 св 18). Відповідно до частини 6статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики). Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. У частині 2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень. Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%. Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Отож, Методикою встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у Методиці. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. У Постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже, співвласники квартир (наймач (орендар)квартири)\~повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] як користувач нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , 2, 3, які обладнані системою індивідуального опалення, зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, що спростовує доводи відповідача з приводу обов`язку сплачувати за певний обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі й абонентської плати. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на відсутність у під`їзді за вказаною адресою носіїв теплової енергії. Таким чином, нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається також з трубопроводів (по яким проходить гаряча вода) та арматури, тому відсутність приладів опалення в під`їзді (батареї) багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку, а тому доводи апелянта не заслуговують на увагу. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Пунктом 11 частини 1статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно з пунктом 33 Правил надання послуг з постачання теплової енергії передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок). Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання. Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж. Відповідно до\~положень ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-005753 від 03.10.2024 про сплату судового збору в сумі 242,24 грн. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-001209 від 04.03.2025 про сплату судового збору в сумі 2180,16 грн. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-005765 від 03.10.2024 про сплату судового збору в сумі 242,24 грн. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-001210 від 04.03.2025 про сплату судового збору в сумі 2180,16 грн. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-005766 від 03.10.2024 про сплату судового збору в сумі 242,24 грн. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-003246 від 14.05.2025 про сплату судового збору в сумі 2180,16 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 7267,20 грн.

Outcome: approved