Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У вересні 2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «Іннова Фінанс» (надалі позивач) з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № 5620051024 від 05.10.2024 у розмірі 28200,00 грн., а також судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач послався на таке. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 05.10.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5620051024 (далі Договір позики), відповідно до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором позики належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на час звернення до суду борг відповідача за Договором про надання грошових коштів у позику №5620051024 від 05.10.2024 складає 28200,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 5000,00 грн, заборгованість по відсотках 13200,00 грн, неустойка за кожен день прострочення 10000,00 грн. Відтак, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача. Ухвалою від 08.09.2025 було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, письмового відзиву на позов не надав, про причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 280 ЦК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 18.11.2025 року була постановлена відповідна ухвала суду. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 05.10.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5620051024, в письмовій формі у вигляді електронного документа, як вбачається із змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений, відповідно до вказаного договору відповідач отримав позику на суму у розмірі: 5000, грн. 00 коп. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього Договору, його додатків. Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту кредит.; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дати надання кредиту: 05.10.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6. Тип процентної ставки фіксована.; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; п. 2.2. Товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. На підтвердження укладання договору Позики між кредитодавцем та позичальником у додатку до позовної заяви позивач додає доказ підтвердження направлення одноразового ідентифікатора для підпису договору позики №5620051024 та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону позичальника - [NUMBER] . Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 5000,грн. 00 коп., в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Квитанцією про перерахування коштів «EasyPay» до платіжної інструкції № 20001-1354-148908667 (ID платежу: 1486740857) про перерахування коштів від 05.10.2024. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» співпрацює з ТОВ «ІННОВА», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг в системі «EasyРау» (небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні), укладення якого передбачено ч. 1,2 ст. 29 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги». Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів, наданих у позику та сплати процентів за користування ними належним чином не виконував. Доказів повного повернення відповідачем коштів наданих у позику та сплати процентів за користування ними суду надано не було. Згідно надано позивачем розрахунку заборгованості, за період дії договірних правовідносин відповідач сплатила на користь відповідача в сукупності 3000,00 грн., які були віднесені позивачем в рахунок погашення заборгованості процентів на користування позикою. У зв`язку з цим, станом на 24.08.2025 позивач нарахував відповідачу заборгованість у розмірі 28200,00 грн. (в тому числі сума боргу по тілу кредиту становить 5000,00 грн, борг по відсотках 13200,00 грн, неустойка за кожен день прострочення 10000,00 грн), що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Аналогічні норми сторони узгодили у п. п. 5.1.13, 6.4 Договору про надання грошових коштів у позику № 5620051024. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач жодних заперечень проти позову не надала, факт укладання нею договору позики не оспорювала, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорювала, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача не надала. Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає позовом таким, що підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення з відповідача суми позики та процентів за користування нею. Щодо вимог про стягнення неустойки в розмірі 10000,00 грн. суд виходить з положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем витрати на сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач зазначив про попередній розрахунок витрат на оплату правової допомоги на суму 5000,00 грн., однак станом на час ухвалення рішення доказів на підтвердження таких витрат не надав, пославшись на те, що вони будуть надані разом із заявою про ухвалення додаткового рішення з цього питання у встановлений законом строк. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial