Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

12 червня 2025 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути: - заборгованість за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2022 до 31.03.2025 у сумі 24325 грн. 20 коп.; - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 до 31.03.2025 у сумі 5442 грн. 61 коп.; - заборгованість за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2023 до 31.03.2025 у сумі 532 грн. 16 коп.; - заборгованість за абонентське обслуговування за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 до 31.03.2025 у сумі 378 грн. 85 коп.; - інфляційні втрати в сумі 817 грн. 97 коп. та три проценти річних в сумі 369 грн. 68 коп. Обгрунтовано позов тим, що Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» надає населенню м. Чернігова послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води. Також, усім споживачам нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг. Відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зареєстрований у ній. Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги в установлений строк, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, однак відповідач лише зареєстрований у спірній квартирі та після смерті [INFO] його дружини, якій на праві власності належала спірна квартира, фактично проживає в нежитловому приміщенні (бані) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником спірної квартири, а тому заявлена до стягнення заборгованість підлягає стягненню саме з нього. Відповідач [PERSON] також подав відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу в його задоволенні в частині вимог щодо стягнення боргу за період до 02 березня 2023 року, оскільки він став власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину лише 02 березня 2023 року. [PERSON] зареєстрований у квартирі та фактично є єдиним користувачем послуг, які надаються позивачем. З 2020 року відповідач не має доступу до квартири, оскільки замки були змінені відповідачем [PERSON] , який фактично і утримує квартиру в своєму розпорядженні. Відповідач проживає за межами України, а тому не проживає в спірній квартирі та не має можливості користуватися нею. Позивач відповіді на відзиви не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та вказав, що після смерті [INFO] дружини він у спірній квартирі не проживає, послугами, які надає позивач, не користується. Відповідач [PERSON] проживав у спірному житлі до початку війни, потім періодично приїздив до цього житла. Заяв до позивача щодо не здійснення нарахувань у спірний період у зв`язку з непроживанням у спірній квартирі, відповідач не подавав. Відповідач [PERSON] є власником спірної квартири, а тому заборгованість необхідно стягнути саме з нього. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши доводи відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Будинок [ADDRESS] , підключений до об`єднаної системи централізованого опалення та обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. Засіб розподільчого обліку гарячої води у квартирі [ADDRESS] , відсутній. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 травня 2025 року (а.с. 7). Із вказаної інформації слідує, що [PERSON] зареєстрував право власності на вказану квартиру 02 березня 2023 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою Ольгою Миколаївною. Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 22 серпня 1989 року (а.с. 29). Частиною четвертою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 160 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1\~частини першої\~статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено,\~що споживач\~має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із\~частиною першою\~статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 01 жовтня 2021 року на виконання вимог частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем було опубліковано на офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, згідно з пунктами 1 яких вони є публічними договорами приєднання, укладеними з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Положеннями пунктів\~2,\~4\~Типового індивідуального\~договору про\~надання послуг\~з постачання\~теплової енергії\~та Типового\~індивідуального договору\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води визначено,\~що ці\~договори набувають\~чинності після\~30\~днів з\~моменту розміщення\~їх на\~веб-сайті\~виконавця. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної Заяви-приєднання (Додаток 1 до цього Договору), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги. Рішеннями виконавчого комітету Чернігівської міської ради віл 03.11.2021 № 662, від 03.11.2022 № 536, від 03.11.2023 № 709 установлені розміри тарифів на послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що надаються споживачам АТ «ОТКЕ» (а.с. 23). Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 21 та частини четвертої статті 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Крім того,\~за приписами\~пункту 33\~Правил надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії і\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~830\~від 21\~серпня 2019\~року,\~плата виконавцю\~за індивідуальним\~договором про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~складається з:\~плати за\~послугу,\~визначеної відповідно\~до цих\~Правил та\~Методики розподілу,\~що розраховується\~виходячи з\~розміру затвердженого\~уповноваженим органом\~тарифу та\~обсягу її\~споживання; плати\~за абонентське\~обслуговування,\~визначеної виконавцем,\~розмір якої\~не може\~перевищувати граничного\~розміру,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Відповідно до\~пункту 34\~Правил надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води та\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1182\~від 11\~грудня 2019\~року,\~плата виконавцю\~за індивідуальним\~договором про\~надання послуги\~з постачання\~гарячої води\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~про надання\~послуги складається\~з: плати\~за послугу,\~визначеної відповідно\~до цих\~Правил та\~Методики розподілу,\~що розраховується\~виходячи з\~розміру затвердженого\~уповноваженим органом\~тарифу та\~обсягу спожитої\~гарячої води\~або за\~нормами споживання,\~встановленими органом\~місцевого самоврядування,\~до встановлення\~вузла комерційного\~обліку; плати\~за витрати\~теплової енергії\~на забезпечення\~функціонування внутрішньобудинкової\~системи гарячого\~водопостачання (за\~наявності циркуляції),\~що розраховується\~виходячи з\~розміру затвердженого\~тарифу на\~послугу з\~постачання теплової\~енергії та\~визначеного обсягу\~відповідно до\~Методики розподілу; плати\~за абонентське\~обслуговування,\~визначеної виконавцем,\~розмір якої\~не може\~перевищувати граничного\~розміру,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з\~пунктом 37\~Правил надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води та\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1182\~від 11\~грудня 2019\~року,\~розрахунковим періодом\~для оплати\~обсягу спожитої\~послуги,\~обсягу теплової\~енергії,\~витраченої на\~забезпечення функціонування\~внутрішньобудинкової системи\~гарячого водопостачання\~(за\~наявності циркуляції),\~є календарний\~місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до\~пункту 39\~Правил надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води та\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1182\~від 11\~грудня 2019\~року,\~споживач не\~звільняється від\~оплати послуги,\~отриманої ним\~до укладення\~відповідного договору. Споживач\~не звільняється\~від плати\~за абонентське\~обслуговування у\~разі відсутності\~фактичного споживання\~ним послуги\~або у\~разі відключення\~(відокремлення)\~його квартири\~або нежитлового\~приміщення від\~мереж (систем)\~централізованого теплопостачання\~та постачання\~гарячої води. Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Згідно з частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем надавалися\~послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачі свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконували, у зв`язку з чим виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2022 до 31.03.2025 у сумі 24325 грн. 20 коп.; за послуги з централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 до 31.03.2025 у сумі 5442 грн. 61 коп.; за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2023 до 31.03.2025 у сумі 532 грн. 16 коп.; за абонентське обслуговування за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 до 31.03.2025 у сумі 378 грн. 85 коп., що підтверджується розрахунками (а.с. 8-11). Зазначена сума заборгованості відповідачами не спростована. Суд враховує,\~що згідно\~із пунктом\~6\~частини першої\~статті 7 Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. У підпункті 7 пункту 43 Правил надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води та\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1182\~від 11\~грудня 2019\~року, визначено, що споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження факту не проживання за спірною адресою відповідачем [PERSON] надано копію довідки № 02-22/458 від 24 вересня 2025 року, видану Виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, згідно з якою [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (підстава акт проживання без реєстрації № 137 від 24.04.2025) та копії заяв/клопотань та листів/відповідей на них, в яких, зазначено такі адреси його проживання: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Однак, у копії довідки № 02-22/458 від 24 вересня 2025 року не зазначено, з якого конкретно часу відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Не містять вказаної інформації і заяви та листи, надані відповідачем. Крім того,\~відповідачем [PERSON] \~не надано\~також і\~доказів звернення\~до позивача із відповідними заявами в спірний період та документальним підтвердженням тимчасової відсутності в житловому приміщенні (зокрема, довідкою з місця тимчасового проживання), як це передбачено підпунктом 7 пункту 43 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року. Щодо доводів відповідача [PERSON] про те, що він став власником квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину лише 02 березня 2023 року, а тому до цього часу не мав жодних обов`язків по утриманню спірної квартири суд зазначає таке. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~1220\~Цивільного кодексу\~України спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи\~або оголошення\~її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 1296\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. З матеріалів справи слідує, що мати [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, однак свідоцтво про право на спадщину, а саме: квартиру [ADDRESS] , отримав лише 02 березня 2023 року. Разом з тим, неотримання свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину та не звільняє його від відповідних обов`язків, зокрема, утримувати майно, а тому доводи відповідача [PERSON] є необгрунтованими. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з\~частиною першою\~статті 612\~Цивільного кодексу\~України боржник\~вважається таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання або\~не виконав\~його у\~строк,\~встановлений договором\~або законом . Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За таких обставин, враховуючи положення законодавства, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідачами порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена у частині першій статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності споживача за несвоєчасне здійснення платежів за\~житлово-комунальні\~послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За вказаних обставин, суд також знаходить підстави для стягнення з відповідачів втрат від інфляції та 3% річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року в справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17). Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Частинами першою, другою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 грн. Відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, положення статті 141 ЦПК України, а також те, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, а тому 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1514 грн. позивачу необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору в сумі 1514\~грн. необхідно стягнути з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved