Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , просить зобов`язати відповідача як спадкоємця та правонаступника померлого [PERSON] , вчинити дії, необхідні для державної перереєстрації трактора на моє ім`я позивача, [PERSON] , а саме: надати всі наявні правовстановлюючі документи на трактор (за наявності); разом із позивачем подати заяву та інші документи до територіального органу Держпродспоживслужби для проведення державної перереєстрації трактора; у разі відсутності документів - ініціювати їх відновлення чи отримання дублікатів у відповідних органах; у разі неможливості особистої участі - видати позивачу нотаріально посвідчену довіреність для здійснення реєстраційних дій. Позов мотивовано тим, що 10 квітня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] - батьком Відповідача, була досягнута домовленість про продаж трактора. У цей же день він передав продавцеві готівкові кошти у сумі 3950 доларів США в еквіваленті у гривні за курсом НБУ. Трактор було фактично передано у володіння позивача без належних документів. Сторони домовилися, що протягом одного тижня, продавець зобов`язується здійснити належне оформлення та державну перереєстрацію трактора на його ім`я. Однак у зазначений період [PERSON] помер і документи оформлені не були. Після смерті батька його син - Відповідач [PERSON] , який був свідком передачі коштів та підтвердив факт домовленості, пообіцяв завершити процедуру переоформлення. Проте своїх зобов`язань він не виконав, на досудову претензію від 19 серпня 2025 року не відповів, ухиляється від участі в оформленні документів, на телефонні дзвінки не реагує. Таким чином, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на транспортний засіб, оскільки для державної перереєстрації за Постановою КМУ № 694 від 08.07.2009 обов`язковою є участь спадкоємця як правонаступника померлого. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] 19.08.2025 рекомендованим листом направив [PERSON] досудову претензію від 18.08.2025, у якій зазначив, що 10 квітня 2025 року між ним та батьком адресата [PERSON] була досягнута домовленість про відчуження трактора. У цей же день Трактор фактично передано у володіння заявника, а розрахунок готівкою здійснено у повному обсязі. Позивач звернувся до відповідача, як Вам, як спадкоємця, якому відомі істотні обставини домовленості, факту передачі та повної оплати, забезпечити належне оформлення переходу права на Трактор і його перереєстрацію на ім`я позивача: ініціювати відновлення або оформлення відсутніх правовстановлювальних документів; спільно подати заяву до територіального органу Держпродспоживслужби з необхідним пакетом документів; надати наявні відомості про ідентифікаційний номер і технічні характеристики; взяти участь в огляді та підписати необхідні документи; у разі неможливості особистої участі видати нотаріально посвідчену довіреність на вчинення реєстраційних дій. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини четвертої статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей. (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21 (провадження № 61-474св23). У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу». Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись в суд із позовом, позивач зазначив, що він уклав із померлим [PERSON] договір купівлі-продажу трактора, у зв`язку із чим передав йому грошові кошти, та отримав транспортний засіб. Разом із тим, позивачем на надано жодних доказів, які б свідчили про укладення такого договору, його умови, предмет договору, докази передання коштів. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, що відповідач [PERSON] порушує права та законні інтереси позивача. Тому, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до статтей 16, 321, 291 ЦК України статтей 5, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed