Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Воротиліна Євгена Михайловича звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що протягом двох останніх років стосунки подружжя розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки з підстав різниці у поглядах на виховання дитини, побут. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення між сторонами не можливе. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник позивачки надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2013 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 98. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, а відповідач не заперечував того, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися. Зважаючи на небажання сторін зберегти шлюб, враховуючи те, що вони не мають дітей віком до одного року, суд вважає недоцільним застосовувати заходи щодо примирення подружжя й приходить до висновку, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, а отже, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved