Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернулися до суду із позовом до Чернелицької селищної ради, в якому просять визнати за ними право власності по 1/2 частині на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 29.01.1969. Станом на 15.04.1991 у даному будинку були зареєстровані: дави мука [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після припинення колгоспних дворів, їх частик становити по 1/4 кожного. [PERSON] померла [INFO] . Померла заповіту не вчиняла, спадкоємцем першої черги за законом є її дочка [PERSON] . Таким чином, власником 1/4 частки належної померлій [PERSON] вищевказаного житлового будинку фактично стала (успадкувала) її дочка [PERSON] . Однак, вона юридично свої спадкові права на належний їй вищевказаний житловий будинок не оформила. Отже, [PERSON] мала у власності 1/2 частку вищевказаного будинку. [PERSON] померла [INFO] . Померла заповіту не вчиняла, спадкоємцями першої черги за законом є її сини (позивачі) [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивачі претендують на майно померлої [PERSON] в рівних частинах. Позивачі звернулися до державного нотаріуса Городенківської ДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що не визначені частки між членами бувшого колгоспного двору. В судове засідання сторони, їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] , через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи без його участі. З рішенням суду буде згідний. Від позивача [PERSON] , через поштове відділення, поступила заява про розгляд справи без його участі. З рішенням суду буде згідний. Представник Чернелицької селищної ради Скрип`юк І.М. подав до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій просить суд розглядати справу без участі представника селищної ради. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого 29.01.1969 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради депутатів трудящих Городенківського району на підставі рішення виконкому Чернелицької селищної ради депутатів трудящих № 2 від 28.01.1969 доводиться, що в ціле домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] належить колгоспному двору, де головою двору [PERSON] . (а.с.23) З довідки № 150 виданої 06.10.2025 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради вбачається, що будинок, який належав покійній [PERSON] знаходиться в [ADDRESS] . (а.с.74) Відповідно до Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. Із копії наданої інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних виданої 25.01.2025 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 83399 вбачається, що згідно архівних даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] ) належить голові колгоспного двору [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності виданого виконкомом Чернелицької селищної ради 29.01.1969, згідно з рішенням цього ж виконкому № 2 від 28.01.1969, реєстровий № 390. (а.с.24) Станом на 15.04.1991 в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1921 р.н., [PERSON] , 1944 р.н., [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 1970 р.н., що підтверджується довідкою № 42 виданою 15.01.2025 Чернелицькою селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області. (а.с.19) Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З вищенаведеного слідує, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради депутатів трудящих Городенківського району 29.01.1969 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали голова двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином їх частки в колишньому колгоспному дворі становлять по - 1/4. [PERSON] померла [INFO] у віці 74 роки в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.07.2019 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. (а.с.15) На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 45 виданої 15.01.2025 Чернелицьким старостинським округом вбачається, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала в житловому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] та разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , 1944 р.н., [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. (а.с.21) Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] доводиться, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 01 липня 1968 року з [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00023437665 від 19.07.2019. Даний шлюб розірвано, про що свідчить відмітка про розірвання шлюбу, підстава розірвання шлюбу - повідомлення про розірвання шлюбу від 21.01.1975 року. (а.с.17-18) З повідомлення Городенківської ДНК від 17.09.2025 за № 1086/02-14 вбачається, що згідно інформаційної довідки № 82562393 від 16.09.2025 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на підставі їх свідоцтва про право на спадщину) щодо померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заведена. (а.с.43-44) Із довідки № 151 виданої 06.10.2025 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради вбачається, що [PERSON] провела похорон своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , і після її смерті фактично вступила у володіння спадковим майном, сплачувала податки та комунальні платежі. (а.с.75) Отже, із вищенаведеного вбачається, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] фактично прийняла спадщину, однак свої спадкові права у передбаченому чинним законодавством порядку не оформила. [PERSON] померла [INFO] у віці 63 роки в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с.16) На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із довідки № 44 виданої 15.01.2025 Чернелицькою селищною радою вбачається, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована і проживала в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] та разом з нею були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. (а.с.20) Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] доводиться, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.11) Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] доводиться, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.14) Із копії спадкової справи № 263/2019, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що 02.08.2019 та 23.08.2019 до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті мами [PERSON] звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57085263 від 02.08.2019 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 64552364. (а.с.45-53) Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 396/02-31 від 29.03.2025 державний нотаріус Городенківської ДНК відмовив позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вищевказане господарство, головою якого була [PERSON] відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. (а.с.22) З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який виготовлений ФОП [PERSON] вбачається, що вищевказаний житловий будинок споруджений/реконструкція в 1964 році, інші господарські будівлі в 1964,1983 роках. Згідно звіту про вартість житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 485 від 08.08.2025, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] станом на 11.08.2025 становить 435 600 грн. (а.с.25-32) Із довідки № 152 виданої 06.10.2025 Чернелицькою селищною радою слідує, що за господарством у [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,48 га, з них 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,33 га - для ведення особистого селянського господарства. (а.с.76) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 448724482 сформованої 22.10.2025 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. (а.с.79) Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи та вищенаведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, їх частки у вказаному майні становили по - 1/4. Спадкомцем першої черги після смерті дави мука [PERSON] є її донька [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, проте, за життя [PERSON] у передбаченому чинним законодавством порядку не оформила свої спадкові права у передбаченому чинним законодавством порядку. Таким чином, частка [PERSON] у вищевказаному спадковому житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 1/2 ( 1/4 - в порядку спадкування після смерті [PERSON] , та 1/4 - як член колишнього колгоспного двору). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі, які прийняли спадщину у передбаченому чинним законодавством порядку, що підтверджується копією спадкової справи № 263/2019. Таким чином, в порядку спадкування після смерті [PERSON] належить по 1/4 (1/2:2) частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, у зв`язку з реєстрацією спадкового житлового будинку як колгоспний двір, в якому частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені, державний нотаріус Городенківської ДНК 29.03.2025 прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії,я кою відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі вищенаведеного, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме за позивачами слід визнати право власності по 1/2 (по 1/4 (1/2:2) - в порядку спадкування після смерті їх матері [PERSON] , та по 1/4 - як членам колишного колгоспного двору) частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222, 1258, 1241, 1261,1274, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved