Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просило стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №5048355 від 26.05.2021р. в сумі 7329,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 26.05.2021 року відповідач у електронній формі уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №5048355, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті в розмірі 3000 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитотавцем зі свого поточного рахунку та картку позичальника емітовану банком України, строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби, зі сплатою кредитної ставки 0,01% протягом перших 30днів, а в подальшоу - 5% за кожен день користування кредитом Договір підписано за допомого електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Оскільки відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, в нього виникла заборгованість перед ТОВ «Мілоан» у розмірі 7329 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 3000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 4329,00 грн.13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір відступлення прав имоги №07Т, за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним зобов`язанням по договору №5048355 від 26.05.2021р.. Оскільки до часу звернення з позовною заявою до суду відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами, позивач просить стягнути зазначену заборгованість перед кредитною установою з [PERSON] та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правниячу допомогу в розмірі 4000, 00 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 11.04.2025 року було прийнято до провадження вищевказану справу та вирішено розглядати в спрощеному провадженні з викликом сторін по справі, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»» щодо зміни найменування місцевих загальних судів, з 25 квітня 2025 року Суворовський районний суд міста Одеси перейменовано на Пересипський районний суд міста Одеси В судове засідання позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. П позові представник позивача просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача - [PERSON] , [INFO] , є адреса: [ADDRESS] , тому вся кореспонденція направлялась за цією адресою. Внаслідок викладеного, повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось у відповідності до приписів ст. 128 ЦПК України шляхом скерування судової повістки, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове повідомлення було повернуто до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою, тому він вважається повідомленим належним чином. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 26.05.2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір про спожтвчий кредит №5048355 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті в розмірі 3000 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитотавцем зі свого поточного рахунку та картку позичальника емітовану банком України, строком на 30 днів з можливістю пролонгації, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартною відсотковою ставкою в розмірі 5% за користування кредитом з дати, наступної після дати завершення строку кредитування ( з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. сума Договір підписано за допомого електронного підпису одноразовим ідентифікатором о 06:38:21 год. 30.04.2021р. Згідно платіжного доручення №47195287 від 26.05.2021р. на імя відповідача, код 3123011520, кредитний рахунок Мастеркард [NUMBER] перераховано 3000,00 грн. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №07Т (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021р., укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» , до позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №5048355 від 26.05.2021р.. на суму 7329,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 3000,00 грн.; - заборгованість за відсотками становить 4329,00 грн. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ні на рахунки попереднього кредитора. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" за кредитним договором №5048355 від 26.05.2021р.. на суму 7329,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 3000,00 грн.; - заборгованість за відсотками становить 4329,00 грн. Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Викладене вище згоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду по справі № 404/502/18 від 23 березня 2020року. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування підвідступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб),а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги дотретьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ V.1. З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2021 [PERSON] як позичальник та ТОВ "МІЛОАН" уклали Договір про споживчий кредит №5048355 шляхом підписання електронним ідентифікатором на отримання кредиту в результаті чого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн, ставка 0,01 % - впродовж орієнтовного строку повернення кредиту 30 днів, стандартною відсотковою ставкою в розмірі 5% за користування кредитом з дати, наступної після дати завершення строку кредитування ( з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. / право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» . Зі змісту анкети-заяви, Договору про споживчий кредит №5048355(індивідуальна частина) та інформації щодо порядку (процедури) слідує, що відповідач [PERSON] ознайомлена з зазначеними документами, що включає основні умови кредитування та електронним підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Враховуючи, що відповідач отримав обумовлені договором від 26.05.2021 грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором споживчого кредиту не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» суми тіла кредиту в розмірі 3000,00 грн грн. У поданому позові ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» також просило стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, яка на дату відступлення права вимоги позивачеві становила 4329,00 грн. ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Суд звертає увагу, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Сторонами при укладенні договору досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. Досліджений судом розрахунок заборгованості ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» свідчить про те, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору та в обумовленому сторонами розмірі відсотків. З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених представником позивача. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за договором №5048355 від 26.05.2021р. у розмірі 7329,00 грн. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ VІ.1. За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень. VІ.2. За правилами частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. VІ.3. У позовній заяві зазначено про понесення позивачем судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи, що складає 2422,40 грн., - розмір сплати позивачем судового збору за подання даного позову та 4000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.. VІ.4. Системний аналіз норм статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. VІ.5. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. VІ.6. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. VІ.7. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, враховуючи відсутність заперечень з боку відповаідача щодо їх розміру, суд дійшов висновку наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень.

Outcome: approved