Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського із заявою, де він просить: - встановити факт належності диплому серія [NUMBER] від 31.03.1983 року, виданого Батумським сільськогосподарським технікумом, військового квитка серія [NUMBER] від 20.04.1983 року та трудової книжки серія [NUMBER] від 04.10.1985 року йому [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку, він 10.03.2025 року подав до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву, разом з усіма наявними в нього документами про підтвердження трудового стажу, про призначення йому пенсії за віком. 17.03.2025 року Головне Управління пенсійного фонду України в Сумській області надало йому рішення про відмову у призначенні пенсії № 0470500030523, з якого слідує, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії складає 15 років, однак відповідно наданих ним документів, його страховий стаж складає 13 років 1 місяць 26 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] , згідно військового квитка № [NUMBER] не зарахований період проходження військової служби та згідно диплому [NUMBER] від 31.03.1983, оскільки у вищевказаних документах ім`я заявника не відповідає паспортними даним. Страховий стаж з 01.01.1999 року зарахований по індивідуальним відомостям про застраховану особу. У зв`язку з тим, що його трудова книжка, диплом та військовий квиток заповнювалися в той час російською мовою, тому його ім`я записане « [PERSON] », а в паспорті громадянина України всі дані вносяться державною мовою і його ім`я вказано як « [PERSON] ». Із-за цієї мовної різниці в написанні його імені в зазначених вище документах, данні в документах, які він надав до Пенсійного фонду України не збігаються з його паспортними даними, що й призвело до отримання відмови у призначенні йому пенсії. З метою дотримання його прав та законних інтересів та отримання пенсії, яку він має право отримувати, він змушений звернутися до суду з метою встановлення факту належності йому документів, дані з яких не були враховані пенсійним фондом при вирахуванні страхового стажу для призначення пенсії. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 року цивільну справу № 208/10856/25 було розподілено судді Гречаній В.Г. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1687504 від 20.08.2025 року за вказаними параметрами [PERSON] , особу не знайдено. Згідно до відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.09.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~ 21.11.2025 року заявник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просять суд розгляд заяви здійснювати за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Заітересована особа Головне Управління пенсійного фонду України про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлялося шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за його юридичною адресою, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомлення про вручення судових викликів, що в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК\~України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглянувши подані заявником документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані заявником докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] є особою пенсійного віку та має право на призначення йому пенсії за віком відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України за наявності необхідного страхового стажу. Після досягнення пенсійного віку [PERSON] звернувся із заявою до Головного Управління пенсійного фонду Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії. До своєї заяви додав всі наявні в нього документи для підтвердження страхового стажу. Однак, Рішенням Головного Управління пенсійного фонду України в Сумській області від 17.03.2025 року № 047050030523 йому відмовлено у призначенні пенсії та не враховано до страхового стажу дані, вказані в трудовій книжці [NUMBER] , військовому квитку № [NUMBER] дипломі [NUMBER] від 31.03.1983, оскільки у вищевказаних документах ім`я заявника не відповідає паспортними даним. Страховий стаж з 01.01.1999 року зарахований по індивідуальним відомостям про застраховану особу. Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 21.05.2001 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області ім`я заявника вказано « [PERSON] ». Однак, у дипломі [NUMBER] , виданого Батумським Сільськогосподарським технікумом ім`я заявника [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». У трудовій книжці [NUMBER] та військовому квитку [NUMBER] ім`я заявника зазначено як « [PERSON] ». При тому, в усіх зазначених вище документах не співпадає лише написання імені заявника, в той час як Прізвище, по-батькові та дата народження вказані вірно. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення"\~N\~5\~від 31.03.95 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої Можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення"\~N\~5\~від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.\~273\~ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст.\~256\~ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може отримати належну по закону йому пенсію та не має можливості вирішити дане питання в поза судовому порядку. Втім, це не може бути законною підставою для позбавлення [PERSON] права на пенсію, яку він має законне та повне право отримувати, як громадянин України, який має відповідний страховий стаж для призначення пенсії за віком. З огляду на вищевикладене та встановлені факти, суд вважає за можливе заявлені вимоги задовільнити та встановити факт належності [PERSON] , [INFO] правовстановлюючих документів, а саме: -диплому серія [NUMBER] від 31.03.1983 року, виданого [PERSON] Батумським сільськогосподарським технікумом; -військового квиту серія [NUMBER] від 20.04.1983 року на ім`я [PERSON] ; -трудової книжки серія [NUMBER] від 04.10.1985 року на ім`я [PERSON] . Дане судове рішення є підставою для оформлення майнових або особистих немайнових прав громадян. Судом лише встановлюється, що документ, виданий певній особі, в дійсності їй належить, але суд не вправі вносити виправлення у цей документ. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved