Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник позивача Володько С.С. який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» 23.03.2020 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення та виселення, яким просить виселити [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.2018 р. ТОВ «Комфортконсалтинг» було прийнято від громадянина [PERSON] у власність 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] та 1/4 частку земельної ділянки [ADDRESS] , що підтверджується Актом приймання-передачі нерухомого майна. 31.08.2018 р. державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Замисловською Т.В. було здійснено реєстрацію права власності вказаного вище майна за ТОВ «Комфортконсалтинг» (номер запису про право власності: 27718532), що підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1360916716 та № 136093727. Зазначив, що починаючи з 31.08.2018 р. ТОВ «Комфортконсалтинг» стало єдиним законним та офіційним власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] (квартира № 2 ) і 1/4 частини земельної ділянки за цією ж адресою та залишається таким власником й станом на сьогоднішній день, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна. Проте, при прибутті до квартири [ADDRESS] представники ТОВ «Комфортконсалтинг» виявили, що у даному житловому приміщенні проживають невідомі особи, одна з яких назвалася родичкою попереднього власника даного майна [PERSON] (яка померла [INFO] ) та в грубій формі не тільки відмовилася допускати представників ТОВ «Комфортконсалтинг» до належного їм нерухомого майна, а й за допомогою своєї «групи підтримки» та фізичної сили змусила представників ТОВ «Комфортконсалтинг» покинути територію житлового будинку [ADDRESS] . Як з?ясувалося згодом, у квартирі [ADDRESS] , яка належить ТОВ «Комфортконсалтинг», без жодних законних підстав проживає разом зі своєю сім?єю громадянка [PERSON] , [INFO] , яка самовільно зайняла дане приміщення та в грубій формі не допускає представників ТОВ «Комфортконсалтинг» до нього. Зазначив, що при перевірці даних нами було з?ясовано, що насправді жодні права зокрема, право користування на частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/4 частину земельну ділянку за цією ж адресою за [PERSON] ніколи зареєстровані не були. Враховуючи, що оскільки [PERSON] право власності на спірний житловий будинок не має, місце проживання у спірному будинку не зареєстроване, тому підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2021 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі № 759/17146/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг», [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна про визнання договору купівлі-продажу та акту передачі нерухомого майна недійсним. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2022 року вищезазначену справу було прийнято до розгляду суддею П`ятничук І.В. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2024 року було відновлено провадження у даній справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 18.11.2024 року подав до суду клопотання, яким просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Комфортконсалтинг». В судове засіданні відповідач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява, якою просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та розгляд справи провести за його відсутності та відсутності відповідача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши письмові докази, матеріали справи, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2018 року № 136169880, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» являється власником 1/4 частини приватного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна серія та номер № б/н, виданий 30.08.2018 року видавник [PERSON] та ТОВ «Конмортконсалтинг» та власником 1/4 частини земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:75:161:0051, площею 0,08 га, за адресою: [ADDRESS] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2018 року № 136173660 (т.1 а.с. 12-13, 14). Як вбачається з рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року у справі № 759/10708/23 скасовано рішення про державну реєстрацію № 42777668 від 30.08.2018 року вчинене державним реєстратором - приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною про державну реєстрацію за [PERSON] прав власності на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 164854180386, з припиненням запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно 27708776 від 29.08.2018 року; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42788393 від 31.08.2018 року вчинене державним реєстратором -приватним нотаріусом Змисловською Тетяною Василівною про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» прав власності на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 164854180386, з припиненням запису про реєстрацію права власності №27718532 від 31.08.2018 року; припинено право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» (ідентифікаційний код юридичної особи - 42418756) на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , номер запису про реєстрацію права власності №27718532 від 31.08.2018 року (т.2 а.с. 21-25). Як вбачається з постанови Верховного Суду від 03.07.2024 року у справі № 759/17146/20, постановою Київського апеляційного суду від 11.05.203 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року було задоволено частково, ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року було скасовано, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року, до якої включено заперечення на протокольну ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року було задоволено частково, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року було скасувати в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] і ухвалити в цій частині нове судове рішення, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42788916 від 30 серпня 2018 року вчинене державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» права власності на частину земельної ділянки площею 0,08 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000 000 000:75:161:0051; припинено право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортконсалтинг» (ідентифікаційний код юридичної особи - 42418756) на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер 8000 000 000:75:161:0051, номер запису про право власності № 27708527, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 195-210). Крім того, вищезазначеного постановою Верховного Суду постанову Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Комфортконсалтинг» про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а також в частині скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2022 року залишено без змін. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Згідно ч. 2 ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Таким чином, зазначене вище положення Житлового закону установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головних із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 14 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11.09.1997 року та є складовою її правової системи, відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під право володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду на зазначене вище, враховуючи, що на даний час ТОВ «Комфортконсалтинг» не є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/4 частини земельної ділянки за цією ж адресою, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Комфортконсалтинг» не підлягають задоволенню. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 78, 81, 89, 133, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, суд,

Outcome: dismissed