Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» просило сягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 20384427 від 18 листопада 2015 року у розмірі 60 331, 37 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 листопада 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено кредитний договір № 20384427, за умовами якого Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" надало [PERSON] у користування кредитні кошти у розмірі 26 500, 00 грн., а [PERSON] зобов`язалась повернути грошові кошти у встановлений кредитним договором № 20384427 строк та сплатити проценти за користування грошовими коштами. 20 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №7_БМ, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором № 20384427. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату і час розгляду справи по суті повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву не подавала. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 листопада 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено кредитний договір № 20384427, за умовами якого Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" надало [PERSON] у користування кредитні кошти у розмірі 26 500, 00 грн. з встановленим строком користування грошовими коштами з 18 листопада 2015 року по 20 травня 2017 року, а [PERSON] зобов`язалась повернути грошові кошти у встановлений кредитним договором № 20384427 строк та сплатити проценти за користування грошовими коштами. 20 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №7_БМ на підставі результатів публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором № 20384427. Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 20384427 належним чином, в той же час [PERSON] порушила умови кредитного договору № № 20384427 щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Не зважаючи на це, Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з невиконання [PERSON] вимог договору, у останньої утворилась заборгованість за Кредитним договором № 20384427 від 18 листопада 2015 року у розмірі 60 331, 37 грн. Щодо заяви про застосування строків позовної давності. 18 листопада 2025 року представником [PERSON] через підсистему "Електронний суд" подано заяву про застосування строку позовної давності. У своїй заяві представник [PERSON] просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20384427 у розмірі 60 331, 37 грн. та судового збору у розмірі 2 684, 00 грн. та відмовити у повному обсязі. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вже зазначалось, 20 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ. До Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» перейшли права та обов`язки тільки за визначеним переліком кредитних договорів, тобто Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» за всією діяльністю банку. Із матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором від 18 листопада 2015 року № 20038447, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] , останній були надані у користування кредитні кошти у розмірі 26 500, 00 грн. на строк з 18 листопада 2015 року по 20 травня 2017 року. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту, Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» мало право від дня завершення строку кредиту. 21 травня 2017 року та протягом наступних трьох років Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» мало право звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Однак, вказаним правом не скористалося Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський». Відтак, загальний строк позовної давності сплинув 21 травня 2020 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду 03 липня 2023 року. Окремо суд зауважує, що Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє станом на дату ухвалення рішення. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Таким чином, попри звернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, наслідки спливу строку позовної давності не підлягають застосуванню, оскільки станом на день звернення до суду з позовом, а саме 03 липня 2023 року, на території України діяв правовий режим воєнного стану та відповідні зміни у Цивільному кодексі України, за якими строк позовної давності продовжується на строк дії правового режиму воєнного стану. Отже, суд доходить до висновку, що заява [PERSON] про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, а тому позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 200384427 підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, та повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн.

Outcome: approved