Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У жовтні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФК ОЙЛ» про стягнення заборгованості за договором позики. Згідно позовних вимог позивач просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФК ОЙЛ» на користь [PERSON] заборгованість за договором позики № 23331133411 від 27.02.2024 року у розмірі 60 000 грн., відсотки в сумі 39 600, 00 грн., а всього 99 600, 00 грн., а також судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 27.02.2024 між позикодавцем - фізичною особою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (далі - Інвестор), з однієї сторони та позичальником - ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» (далі - Підприємство), з іншої сторони, було укладено договір позики No23331133411, за умовами якого Інвестор передає, а Підприємство приймає як позику грошові кошти у сумі, що визначена в п. 2.1 розділу 2 даного договору, Підприємство зобов`язується повернути позичену суму у строк та на умовах, визначених у договорі, а також сплатити проценти у розмірі та порядку, встановлених цим договором. Пунктами 2.1 - 2.5 розділу 2 договору передбачено, що: сума інвестиції становить - 60 000, 00 грн; проценти від загальної суми інвестиції в місяць - 6%; періодичність виплати процентів - щомісячно; порядок виплати процентів - шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Інвестора, зазначений у п.3 цього договору. Факт перерахування [PERSON] суми позики 60 000, 00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3497162396.1 від 27.02.2024, призначення платежу - «Сплата за номером договору позики № 23331133411 від 27.02.2024». У період березень-вересень 2024 року позичальник здійснював виплату процентів за користування коштами на розрахунковий рахунок позичкодавця у розмірі 6% від загальної суми позики, що становило 3600,00 грн. Однак, з жовтня 2024 року ТОВ «ТФК ОЙЛ» не виконує свої зобов`язання перед позикодавцем - фізичною особою [PERSON] за договором позики No23331133411 від 27.02.2024 та додатковою угодою від 01.11.2024 по закінченню строку дії договору за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року включно (6% від суми 60 000, 00 = 3 600, 00; 11 місяців * 3600, 00 = 39 600, 00), що разом становить суму 99 600,00 грн. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025 року матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2025р. відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З 21.02.2024р. наявність електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі є обов`язковою для всіх юридичних осіб приватної форми власності, які беруть участь в цивільних та адміністративних справах. Відповідач ТОВ «ТФК ОЙЛ» (код 38882037) не має зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд». З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу направлено рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яка збігається з адресою місцезнаходження, вказаною у Додатковій угоді №1 до Договору позики: м. Київ, вул. Софіївська 1/2, оскільки ТОВ «ТФК ОЙЛ» (код 38882037). Конверт суду повернувся з довідкою «Укрпошти» про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Повідомлень відповідача про наявність іншої адреси до суду не надходило і з матеріалів справи не вбачається. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. 27.02.2024р. між позикодавцем - фізичною особою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (далі - Інвестор), з однієї сторони та позичальником - ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» (далі - Підприємство), з іншої сторони, було укладено договір позики № 23331133411, за умовами якого Інвестор передає, а Підприємство приймає як позику грошові кошти у сумі, що визначена в п.2.1 розділу 2 даного договору, Підприємство зобов`язується повернути позичену суму у строк та на умовах, визначених у договорі, а також сплатити проценти у розмірі та порядку, встановлених цим договором. Пунктами 2.1 - 2.5 розділу 2 договору передбачено, що: сума інвестиції становить - 60 000, 00 грн.; проценти від загальної суми інвестиції в місяць - 6%; періодичність виплати процентів - щомісячно; порядок виплати процентів - шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Інвестора, зазначений у п.3 цього договору. Факт перерахування позивачем суми позики 60 000, 00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» підтверджується копією платіжної інструкції від 27.02.2024, призначення платежу - «сплата за номером договору № 23331133411 від 27.02.2024 року». За змістом договору позики: 5.1. Строк повернення Інвестиції становить кількість календарних днів, вказаних у п. 2.4 з дня суми Інвестиції у повному обсязі. 5.2 Повернення Інвестиції відбувається у останній календарний день строку, вказаного у п. 2.4. з дня надання суми Інвестиції у повному обсязі. Якщо цей день припадає на вихідний або святковий день, то повернення Інвестиції відбувається на наступний робочий день. 6. Порядок повернення суми Інвестиції 6.1. Підприємство зобов?язане повернути суму Інвестиції до кінця дня, зазначеного у п. 5.2. цього Договору. 6.2. Сума Інвестиції підлягає поверненню шляхом фактичного повернення суми Інвестиції шляхом зарахування суми Інвестиції на розрахунковий рахунок Інвестора, що вказаний в п. З цього Договору. 6.3. Днем повернення Інвестиції вважається день фактичного повернення суми Інвестиції шляхом зарахування суми Інвестиції на розрахунковий рахунок Інвестора, зазначений у реквізитах до цього Договору. У випадку повернення Інвестиції готівкою, Сторони складають відповідну розписку. 6.4. Інвестор має право вимагати від Підприємства дострокового повернення суми Інвестиції не раніше, ніж через 90 (дев?яносто) днів з дня надання Інвестиції, шляхом надсилання письмової вимоги (далі - Вимога про повернення) рекомендованим листом на поштову адресу Підприємства та на електронну адресу, які вказані у п. 3 цього Договору, 6.4.Підприємство зобов?язане повернути суму Інвестиції протягом 10 (десяти) днів з дня отримання Вимоги про повернення. Нарахування процентів припиняється з дня отримання Вимоги про повернення. 01.11.2024 між ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» (далі - Підприємство 1), ТОВ «ТФК ОЙЛ» (далі - Підприємство 2) та фізичною особою [PERSON] (далі - Інвестор) укладено Додаткову угоду № 1 до договору позики № 23331133411, згідно з умовами якої сторони домовились замінити одну із сторін в договорі, а саме: передати Підприємству 2 усі права та обов`язки Підприємства 1 за договором; Інвестор згоден із зміною Підприємства 1 на Підприємство 2 в договорі; Додаткова угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами та діє до закінчення терміну дії договору відповідно до його умов (п. 1, 2, 5 додаткової угоди). Як стверджує позивач, після укладення зазначеної додаткової угоди відповідач - ТОВ «ТФК ОЙЛ», не здійснював жодної виплати процентів за договором позики. У період березень-вересень 2024 року позичальник здійснював виплату процентів за користування коштами на розрахунковий рахунок позичкодавця у розмірі 6% від загальної суми позики, що становило 3 600, 00 грн., що підтверджується наданими виписками по рахунку позивача за відповідний період. Однак, з жовтня 2024 року ТОВ «ТФК ОЙЛ» не виконує свої зобов`язання перед позикодавцем - фізичною особою [PERSON] за договором позики від No23331133411 від 27.02.2024 та додатковою угодою від 01.11.2024 по закінченню строку дії договору за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року включно (6% від суми 60 000, 00 = 3 600, 00; 11 місяців*3 600, 00=39 600, 00), що разом становить суму 99 600, 00 грн. 12.09.2025 направлено вимога до ТОВ «ТФК ОЙЛ» на адресу, зазначену у додатковій угоді №1 (м. Київ, вул. Софіївська, буд.1/2). За змістом вказаної вимоги позивач у зв`язку допущеним відповідачем порушенням умов договору висунув йому вимогу щодо повернення суми позики у повному обсязі, а також сплати процентів за період з жовтня 2024 по серпень 2025 у сумі 99 600, 00 грн. шляхом зарахування коштів на її розрахунковий рахунок, вказаний у договорі позики, не пізніше десяти днів, а також вказав, що у випадку ігнорування вказаної вимоги про повернення він буде вимушений звернутись до суду. При цьому, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем вказаної претензії та повернення всієї суми позики з процентами позивачу відповідно до п.6.4.1 договору позики. Суду не надано доказів, які б підтверджували укладення сторонами додаткової угоди щодо продовження строку повернення суми позики чи повідомлення позивача про наявність причин для затримки виплати процентів відповідно до п.7.4.4 та 11.2 договору позики від 27.02.2024р. На час розгляду справи судом настав строк повернення позики, визначений п.5.1 договору позики. З огляду на те, що договір позики був укладений сторонами 27.02.2024р., а зарахування коштів у сумі 60 000, 00 грн. на рахунок відповідача здійснено позивачем 27.02.2024, то відповідно за минуванням 365 днів з дати сплати суми позики у відповідача виник обов`язок, передбачений розділами 5 та 6 договору, з повернення позивачу суми позики та нарахованих відсотків у повному обсязі. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 11 ЦК України визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 610, ч.1 ст.611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Як встановлено судом, відповідачем допущено порушення зобов`язання зі сплати відсотків та повернення суми позики фактично і після закінчення строку дії договору, який становив 365 днів з дня перерахування позивачем як позичкодавцем, позичальнику грошових коштів, що настав на час розгляду справи. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Суд, з`ясувавши всі обставин справи, перевіривши їх доказами, надавши оцінку зібраним доказам як в цілому, так і кожному доказу окремо, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми позики у розмірі 60 000, 00 грн. та процентів у розмірі 39 600, 00 грн., які мали бути нараховані та виплачені йому ТОВ «ТФК ОЙЛ», що разом становить суму 99 600,00 грн., підлягають задоволенню. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за договором позики від №23331133411 від 27.02.2024 та додатковою угодою від 01.11.2024 по закінченню строку дії договору, суд, з`ясувавши всі обставин справи, перевіривши їх доказами, надавши оцінку зібраним доказам як в цілому, так і кожному доказу окремо, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми позики у розмірі 60 000,00 грн. та процентів у розмірі 39 600,00 грн., які мали бути нараховані та виплачені йому ТОВ «ТФК ОЙЛ», що разом становить суму 99 600, 00 грн. Доказів зворотного матеріали справи не містять. З огляду на задоволення судом заявлених позивачем позовних вимог на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду у розмірі 1 211, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved