Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Представник ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» Поліщук А.Б., який діє на підставі довіреності №220 від 11.01.2024, звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 22\~684,10 грн., три відсотки річних 593,62 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 656,77 грн. Також в позові заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що за відповідачами обліковується заборгованість в розмірі 22\~684,10 грн. з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, що надавались в період часу з 01.01.2020 по 01.05.2025 до житла за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснювали належним чином оплати послуг позивача, то позивач вимагає стягнути відповідну суму заборгованості в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, які обчислені за період до січня 2022 року. Відповідачі частково заперечили проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилались на необґрунтованість розрахунку розміру та обліку залишку заборгованості. Відповідачі визнають наявність заборгованості станом на 10.11.2025 в розмірі 16\~152,48 грн., а тому визнають позовні вимоги в межах такої суми. 08.07.2025 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10.11.2025 представником позивача Давиденко В.Ю., який діє на підставі довіреності №288 від 07.10.2025, подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позовні вимоги викладено в редакції, що стала предметом судового розгляду. 10.11.2025 від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій вказується, що з врахуванням всіх платежів, останній з яких вчинено 07.11.2025, розмір заборгованості відповідачів перед позивачем складає 16\~152,48 грн., з яких: 7\~896,05 грн. опалення; 8\~256,43 грн. гаряче водопостачання. Додатково у такій заяві в обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідачка посилається на складне матеріальним становищем, яке обумовлене призупиненням працедавцем з нею трудового договору через воєнний стан, а також наявністю у відповідачки кредитних зобов`язань. Також у заяві вказується про необхідність врахування матеріального стану відповідачки, оскільки відповідачами подано до суду доповнення до заперечень проти позовних вимог, в яких, з посиланням на постанову КМУ №206 від 05.03.2022, акцентується увага на неправомірності вимог позивача про стягнення в судовому порядку заборгованості з оплати комунальних послуг, які надавались в період дії режиму воєнного стану. Представник позивача Давиденко В.Ю. в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Пояснив, що внаслідок того, що відповідачі здійснювали платежі з оплати комунальних послуг нерегулярно та не у повному обсязі, то по їх особовому рахунку виникла заборгованість. Зауважив, що оскільки послуги фактично надавались до помешкання відповідачів, то вони солідарно зобов`язані сплатити нарахований борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення. Зазначив, що всі здійснені відповідачами платежі з оплати послуг опалення та гарячого водопостачання враховані позивачем у розрахунку заборгованості. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні частково заперечила проти позову та зазначила, що визнає суму боргу в розмірі 16\~152,48 грн., оскільки саме такий розмір заборгованості залишається непогашеним з врахуванням всіх здійснених нею платежів з оплати комунальних послуг позивача. Зазначила, що завжди оплачувала комунальні послуги з врахуванням наявних фінансових можливостей. Зауважила, що категорично заперечує проти вимог про стягнення штрафних санкцій і просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Квартира за адресою: [ADDRESS] , є житловою квартирою, в якій проживають відповідачі. ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», на підставі рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради №520 від 24.05.2000 та №1480 від 31.10.2007 є надавачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла за адресою: [ADDRESS] . Облік розміру нарахувань та оплати вартості комунальних послуг, що надаються до житла відповідачів позивачем, здійснюється останнім по особовому рахунку № [NUMBER] . Після набрання чинності Законом України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами не укладалось в письмовій формі договору про надання послуг з постачання теплової енергії, а тому надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води здійснювалось позивачем на умовах Типових договорів надання відповідних послуг, затверджених постановами Кабінету Міністрів України №1182 від 11.12.2019 та №830 від 21.08.2019, які опубліковані на офіційному сайті позивача за посиланням https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. В квартирі відповідачів відсутній лічильник теплової енергії у зв`язку з чим позивач здійснював нарахування вартості послуг на підставі затверджених тарифів пропорційно опалювальній площі квартири з урахуванням показників загальнобудинкового лічильнику обліку теплової енергії. Для обліку обсягу споживання гарячої води у квартирі відповідачів встановлений лічильник і нарахування вартості послуг гарячого водопостачання здійснюється позивачем за відповідними показниками. Зазначені обставини справи, окрім їх часткового підтвердження відповідними письмовими доказами, повністю визнаються сторонами і не викликають у суду сумніву у їх достовірності, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд вважає їх доведеними. Згідно наданого позивачем листа-розрахунку за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01.11.2025 обліковується заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії в розмірі 22\~684,10 грн., яка складається з наступних сум заборгованостей: централізоване опалення 9\~032,59грн.; гаряче водопостачання 13\~651,51грн. 07.11.2025 відповідачкою [PERSON] вчинено платежі з оплати послуг позивача з гарячого водопостачання на суму 789 грн. та опалення на суму 519,72 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачами заборгованості з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу виконання грошового зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, що регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Житлового кодексу України (далі - ЖК), Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 11.12.2019 (далі Правила №1182), Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (далі Правила №830) тощо. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Слід звернути увагу, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №910/14452/20, від 25.06.2020 у справі №924/233/18). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Отже, суд не може вважати доведеними обставини, про які стверджує одна сторона і заперечує інша, якщо вони не підтверджені належними та допустимими доказами, а згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи предмет спору у даній справі, саме до обов`язку позивача як надавача послуг належить обов`язок доказування обставин щодо розміру заборгованості відповідачів та обґрунтованості здійснених ним нарахувань. Відповідно до ст. 67 ЖК плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №2189 ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189 споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 12 Закону №2189 передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Беручи до уваги положення ст.ст. 13, 14 Закону №2189, в контексті положень п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 1, 2 ч. 2 ст. 8, ч. 1, 2 ст. 12 Закону №2189 суд доходить висновку, що спірні правовідносини, починаючи з 2020 року й дотепер, регулюються між сторонами на умовах типових договорів про надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, передбачених Правилами №1182 та Правилами №830. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позивач здійснював надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла відповідачів. Нарахування вартості послуг здійснювалось позивачем на підставі тарифів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому розмір платежів з оплати послуг централізованого опалення здійснювався з урахуванням опалювальної площі житлового приміщення, а гарячого водопостачання за показниками лічильника обліку споживання гарячої води, тобто у відповідності до п. 20, 21 Правил №630, п. 8 Правил №1182, п.24 Правил №830. Нарахування плати за надані послуги здійснювалось позивачем згідно встановлених нормативів та тарифів, які визначались постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України «Про встановлення тарифу на теплову енергію для потреб населення ПАТ «Черкаське хімволокно»» №573 від 23.05.2014, №650 від 06.06.2014, №725 від 13.06.2014, №1171 від 31.03.2015, №3556 від 17.03.2016, №1352 від 04.08.2016, №1206 від 05.10.2017, №405 від 14.06.2018, №1811 від 11.12.2018, рішеннями Черкаського міського виконавчого комітету №1094 від 07.10.2021, №299 від 12.04.2022. З урахуванням встановлених тарифів розрахунок вартості наданих позивачем до квартири відповідачів послуг арифметично здійснений вірно та враховує усі здійснені споживачами оплати відповідних послуг, зокрема й ті, які відображені у наданих відповідачкою квитанціях. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачами не надано суду будь-яких доказів того, що позивачем необґрунтовано здійснено нарахування вартості відповідних послуг, а також не надано доказів для підтвердження наявності обставин, які слугують підставою для зменшення відповідних нарахувань. Згідно наданого позивачем розрахунку за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01.11.2025 обліковується заборгованість з оплати послуг централізованого опалення в сумі 9\~032,59 грн., гарячого водопостачання 13\~651,51 грн., що разом складає 22\~684,10 грн. Натомість судом встановлено, що 07.11.2025 відповідачкою вчинено платежі з оплати послуг позивача з гарячого водопостачання на суму 789 грн. та опалення на суму 519,72 грн. Відповідні платежі вчинені з метою оплати послуг за жовтень 2025 року, а відтак підлягають врахуванню при визначенні суми боргу станом на 01.11.2025. Отже, з урахуванням таких платежів, розмір заборгованості відповідачів станом на 01.11.2025 становить 21 375,38 грн. і складається з наступних сум: опалення 8 512,87 грн., гаряче водопостачання 1 2862,51 грн. Стосовно доводів відповідачки [PERSON] , щодо залишкового розміру заборгованості, то суд зауважує, що надання послуг з теплопостачання здійснюється безперервно. Станом на 01.05.2025 розмір заборгованості відповідачів складав 29\~861,12 грн. і після цього (період з 01.05.2025 до 10.11.2025) відповідачами було сплачено 9 070,26 грн. на оплату послуг гарячого водопостачання та 4 428,88 грн. опалення. В той же час у період з травня по жовтень 2025 року відповідачам було нараховано 118,32 грн. за опалення та 4 895,08 грн. за гаряче водопостачання, а відтак станом на 01.11.2025 розмір заборгованості з оплати послуг збільшився на суму відповідних нарахувань (29\~861,12грн. + 118,32грн. + 4 895,08грн. = 34 874,52грн) та зменшився на суму здійснених платежів (9 070,26грн + 4 428,88грн. = 13499,14грн.), що у підсумку складає 21\~375,38 грн. Отже доводи сторони відповідачів про те, що станом на 10.11.2025 залишок заборгованості складає 16\~152,48 грн. є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на неповному арифметичному обчисленні суми заборгованості. Таким чином, залишок заборгованості відповідачів з оплати послуг позивача, що надавались у період до жовтня 2025 року включно, становить 21\~375,38 грн., а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і правомірними і підлягають до задоволення. Разом з тим, заперечуючи проти позовних вимог відповідачі просили застосувати строки позовної давності до позовних вимог. Згідно ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Натомість суд зауважує, що статтею 263 ЦК унормовані положення щодо зупинення перебігу позовної давності. За змістом частини другої та третьої цієї статті перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, а від дня припинення таких обставин перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 (загальна позовна давність), 258 (спеціальна позовна давність) ЦК, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК також передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259 ЦК, продовжуються на строк його дії. Відповідно до постанов КМУ №211 від 11.03.2020 та №651 від 27.06.2023 на всій території України в період часу з 11.03.2020 до 30.06.2023 було встановлено карантин для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 і по теперішній час діє режим воєнного стану. Таким чином враховуючи положення ст.ст. 257, 260, 263, п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, доводи відповідача про необхідність обліку строків позовної давності від дня надходження позову до суду є необґрунтованими, оскільки трирічний строк позовної давності, що передує моменту звернення до суду, слід обчислювати з 11.03.2020 (початок зупинення дії строків позовної давності у зв`язку з карантином). Враховуючи, що предметом спору між сторонами є розмір заборгованості, що утворилась та обчислена за період надання послуг з 01.01.2020, то строки позовної давності по таким вимогам не пропущені. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 509, 524, 533- 535, 625 ЦК грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (аналогічні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц). Отже, дія статті 625 ЦК поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення. Суд зауважує, що правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч. 1 ст. 509 ЦК). За таких обставин, відповідачі зобов`язані сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості, а доводи відповідача щодо незастосовності положень ч. 2 ст. 625 ЦК до спірних правовідносин є помилковими. Аналіз наданих позивачем розрахунків розміру інфляційних нарахувань /а.с. 8/ та трьох відсотків річних /а.с. 9-10/ на суму заборгованості свідчить, що алгоритм такого розрахунку загалом відповідає положенням закону, оскільки відповідні компенсаційні нарахування обчислені позивачем окремо щодо кожного місяця періоду надання послуг, в якому мало місце прострочення відповідного платежу. Отже позовні вимоги в частині стягнення компенсаційних нарахувань в сумі 2\~250,39 грн. (інфляційні нарахування в сумі 1 656,77 грн. та три відсотки річних в сумі 593,62 грн.) також є правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 23\~625,77 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати послуг, що надавались до 01.11.2025 у сумі 21\~375,38 грн. (опалення 8 512,87 грн.; гаряче водопостачання 12\~862,51 грн.), інфляційні нарахування 1 656,77 грн., три відсотки річних 593,62 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат, понесених позивачем з оплати судового збору в розмірі 3 028 грн. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 23\~625,77 грн., що складає 94,75% від загальної ціни позову (24\~934,49грн.), а отже на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу має бути відшкодовано за рахунок відповідачів 2\~869,03 грн. судового збору (3 028грн. * 94,75% / 100%), розподіливши відповідний обов`язок між відповідачами в рівних частинах. Таким чином позивачу слід відшкодувати витрати зі сплати судового збору шляхом стягнення з кожного з відповідачів по 1434,52 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial