Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з кожного з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь частини боргу за спожиті послуги з постачання теплової енергії в сумі 38190,72 грн. та частини витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1514,00 грн., вказавши, що нежитлове приміщення загальною площею 111,1 кв.м. по [ADDRESS] , власниками якого є відповідачі в частині кожний, забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надає позивач. Відповідачі допустили заборгованість за надані їм позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по травень 2025 року в розмірі 76381,43 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2025 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.11.2025 року провадження по справі в частині позовних вимог Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, закрито. Відповідач [PERSON] відзив у встановлений судом строк не надала. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, як надавачем послуг з однієї сторони, та [PERSON] , [INFO] , як споживачем наданих послуг з іншої сторони, існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку, норм чинного законодавства (ст. 11 ЦК України) та Договору про надання послуг. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст. 7 Закону). Порядок договірних відносин між виконавцем житлово-комунальних послуг та споживачем визначений наступними нормативно-правовими документами. З 1 травня 2019 року у повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги». Законом України від 03.12.2020 року №1060-ІХ«Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (далі по тексту - Закон № 1060-ІХ) з 01.05.2021 року до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Так, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 року та № 1023 від 08.09.2021 року внесено зміни до «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», відповідно до яких згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов. 01.10.2021 року на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР на офіційному сайті за посиланням http://tke.org.ua/ опублікувало типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830. Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (дані - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України, (п. 1 Договору). Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті Виконавця: www.tke.org.ua (п. 2 Договору). Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги, (п. 4 Договору). Відповідно до п. 5 Договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу, відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Нежитлове приміщення загальною площею 111,1 кв.м. по [ADDRESS] є власністю [PERSON] та [PERSON] в частині кожній, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №435284919 від 14.07.2025 року. Згідно відомостей ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області наданих 23.10.2025 року на запит суду, [PERSON] знято з реєстрації місця проживання по смерті, дата 22.02.2022 року. В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на нежитлове приміщення по [ADDRESS] . До нежитлового приміщення відповідача [PERSON] надаються послуги постачання теплової енергії, що підтверджується актом обстеження опалювальних площ нежитлових приміщень від 17.11.2023 року. Нарахування за послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби здійснюється на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі по тексту - Методика розподілу), затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315. Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції): обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. Згідно статті 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2029 року №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. У будинку [ADDRESS] встановлено загальнобудинковий лічильник тепла. Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу комунальних послуг у будівлі, нарахування обсягу спожитого тепла у будинку здійснювалося згідно з показаннями лічильника. Рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради №1557 від 13.10.2023 року, №1561 від 02.10.2024 року, №100 від 05.02.2025 року було встановлено тарифи на постачання теплової енергії. Із розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача станом на 10 жовтня 2025 року утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по травень 2025 року включно у розмірі 76381 грн. 43 коп. Нарахування за послуги з постачання теплової енергії здійснено на підставі показників будинкового засобу обліку теплової енергії. Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати віл боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 610 Цивільного кодексу України). Стаття 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 Цивільного кодексу України). Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії станом на 10 жовтня 2025 року за період з листопада 2023 року по травень 2025 року становить пропорційно до належної їй частини у праві власності на нежитлове приміщення 38190 грн. 72 коп., що є підставою для стягнення в цій частині з відповідача [PERSON] заборгованості на користь позивача та задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial