Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулося через «Електронний суд» до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника Усенко М.І. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 100539398 від 14.04.2024 року у розмірі 21\~236,60 грн, яка складається з наступного: 3\~528,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10\~787,40 грн - заборгованість за відсотками, комісія 378,00 грн, неустойка 6\~543,20 грн. Згідно позовних вимог 14.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 100539398 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит в розмірі 3 600,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало та надало грошові кошти відповідачці в обсязі та в терміни визначені договором. 24.09.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 року, згідно якої позивач отримав право грошової вимоги до боржника [PERSON] згідно кредитного договору № 100539398 від 14.04.2024 року. Представник позивача в прохальній частині просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без їх участі. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідачку було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення ухвали суду за місцем її реєстрації. Рекомендоване повідомлення не повернулось до суду, проте згідно трекінгу: «19.11.2025 року вручено одержувачу». Відтак, відповідачка вважається належним чином повідомлена про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву від відповідачки не надходило. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, зі згоди позивача, та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 07 жовтня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Встановлені судом обставини: На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне. 14.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 100539398. Договір укладено шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) 710484. Згідно договору сторони погодили наступні умови: тип кредиту кредит; сума кредиту 3\~600,00 грн; строк кредиту 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, що є додатком до договору; остаточний термін повернення кредиту 25.03.2025 року; комісія за надання кредиту 414 грн, тобто 11.50 % від суми кредиту; тип процентної ставки фіксована; проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду 547,50 % річних; проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування 912, 50 % річних; Орієнтовна загальна вартість кредиту 28\~287,00 грн. Відповідно до графіку платежів, що є додатком до договору, сторонами узгоджено графік платежів відповідно до якого відповідачка зобов`язувалася сплачувати кредит та інші платежі визначені договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 3\~600,00 грн на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту на банківську карту відповідачки № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 86926773 від 14.04.2024 року. 24.09.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 року, згідно якої позивач отримав право грошової вимоги до боржника [PERSON] згідно кредитного договору № 100539398 від 14.04.2024 року. Відповідачка не виконала належним чином умови кредитного договору і відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунка, в неї виникла заборгованість, що становить 21 236,6 грн, що складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3\~528,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 10 787,4 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 378,00 грн; сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 6 543,20 грн. 12.08.2025 року на адресу [PERSON] була направлена досудова вимога про усунення порушень щодо виконання договірних зобов`язань. Вимога залишена без реагування відповідачкою. Отже, відповідно до вищезазначеного, відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення коштів не виконала ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, що набули право вимоги до боржника. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050\~ЦК\~України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч.3\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Судом встановлено, що 14.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 100539398, шляхом обміну електронними повідомленнями та відповідачці надано кредит в розмірі 3\~600,00 гривень. 24.09.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 року, згідно якої позивач отримав право грошової вимоги до боржника [PERSON] згідно кредитного договору № 100539398 від 14.04.2024 року. Відповідачка не виконала умови договору про надання споживчого кредиту, і згідно реєстрів боржників в неї виникла заборгованість в загальному розмірі 21\~236,60 грн. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачка не надала, в тому числі нею не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Проте суд зауважує, що оскільки кредитний договір № 100539398 укладено між сторонами 14.04.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 6\~543,20 грн, нарахованої за порушення зобов`язань не підлягають задоволенню. Також суд зауважує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 378,00 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідно задовольнити, оскільки на день розгляду справи, відповідачкою не надано доказів про виконання свого зобов`язання в частині сплати заборгованості за договором. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.\~ Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.\~ Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України\~визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року; акт наданих послуг правової (правничої) допомоги №Д/2172 від 20.08.2025 року; детальний опис наданих послуг від 05.08.2025 року; копія ордеру. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3 000 грн 00 коп. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 19996 від 27.08.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 14\~315,40 грн,\~з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (67,41%), а саме судового збору 1 632,94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial