Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась із заявою, в якій просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 28.10.1999 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №3-14558. Заявник стверджувала, що її прізвище у свідоцтві зазначено із помилкою як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Разом із тим, факт, який вона просить встановити суд є юридичним, тягне право позивача на розпорядження своїм майном, а іншого способу захисту порушеного права, крім звернення до суду із зазначеною заявою вона не має. В процесі розгляду справи заявник доводи заяви підтримала. Заінтересована особа [PERSON] заперечень проти задоволення заяви не надав. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа відповідно до ст. 4 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти, які встановлюються судом прямо передбачені ч.1 ст. 315 ЦПК України. Окрім того, в порядку ч. 2 зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким юридичним фактом, який підлягає встановленню судом може бути, зокрема, факт належності правовстановлюючих документів особі (Постанова ПВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995). Судом встановлено, що заявник за паспортними даними громадянина України є «[PERSON] ». Заявник є співвласником квартири [ADDRESS] . Зазначене підтверджується: - свідоцтвом про право власності на житло від 28.10.1999 року, реєстровий №3-14558, де її прізвище вказано як « [PERSON] » та на звороті міститься штамп Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості про реєстрацію права власності від 08.12.1999 року за №21 -стор. 73 -кн. 312 доп.; -довідкою Комунального підприємства «Міське агенство з приватизації житла» від 01.09.2025р. №730-Н/01-16, згідно якої: у свідоцтві про право власності на житло від 28.10.1999 року, реєстровий №3-14558 допущено технічну помилку та зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] »; підтверджено, що «[PERSON] » та «[PERSON] » є одна і та ж сама особа; вказано про неможливість виправлення описки у позасудовому порядку. Співвласником вищезазначеної квартири є також заінтересована особа [PERSON] . В свідоцтві про право власності на житло прізвище заявника зазначене як «[PERSON] ». Розбіжності в зазначенні прізвища заявника в паспорті громадянина України та в свідоцтві про право власності на житло унеможливлюють реалізацію права власності заявника на вищевказану квартиру. Доводи заявника та надані нею докази заінтересованою особою не спростовані. Від встановлення факту залежить зміна майнових прав заявника. Іншого способу відновлення порушеного права заявник немає. Встановлення юридичного факту не пов`язано із послідуючим вирішенням спору про право. При таких обставинах, суд вважає, що вищевказаний факт є юридичним, доведеним в процесі розгляду справи, спосіб захисту порушеного права обраний заявником правильно, відповідає суті права.

Outcome: approved