Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що їй належить на праві особистої власності квартира [ADDRESS] . Свідоцтво на право власності на квартиру виписано на її дівоче прізвище [PERSON] , хоча по факту на момент отримання квартири вона вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] (прізвище її чоловіка). Помилка в написанні прізвища виникла через те, що документи на вступ у кооператив ЖБК «Меркурій» були подані на її дівоче прізвище [PERSON] і заявника було внесено в список громадян-дольовиків як претендента на отримання квартири по прізвищу [PERSON] . За час поки відбувалася добудова будинку [ADDRESS] вона вийшла заміж та змінила прізвище. Оформленням документів на право власності на квартиру займався її покійний чоловік [PERSON] , оскільки заявник перебувала у декретній відпустці. З моменту отримання свідоцтва на право власності на квартиру заявник проживає в ній понад 25 років, сплачує комунальні та інші послуги під прізвищем [PERSON] . Після того як вона звернулася в ЦНАП Волочиської міської ради для виписки електронного технічного паспорта було виявлено факт виписки свідоцтва про право особистої власності на квартиру на її дівоче прізвище [PERSON] та відповідно була надана відмова в проведенні реєстраційних дій. Для подальшого розпорядження своєю квартирою заявнику необхідно встановити факт, що свідоцтво на право особистої власності на квартиру за адресою [ADDRESS] дійсно належить їй, адже її прізвище у свідоцтві на право особистої власності на квартиру та прізвище в паспорті відрізняються. Заявник в судове засідання не з`явилася, представник заявника надав заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують. Представник заінтересованої особи - Відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Волочиської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без участі сторони, Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Згідно з копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 06.09.2017 прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Волочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 08.10.2025, актовий запис № 8, 06.10.1990 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Такі ж дані щодо прізвища заявника « [PERSON] » зазначені і у Витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/000045324 від 03.01.2023, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] . Проте, згідно копії свідоцтва на право особистої власності, виданого Волочиською міською радою 04.02.1999, зазначено, що двохкімнатна квартира [ADDRESS] належить гр. [PERSON] на праві особистої власності, свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Волочиської міської ради № 216 від 30.04.1998 р. Таке ж прізвище « [PERSON] » зазначене і у протоколі № 7 загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Меркурій», адміністрації та профспілкового комітету заводу від 28.04.98 р. про розподіл квартир в 72-квартирному житловому будинку [ADDRESS] . Вулицю Уральських танкістів перейменовано на [ADDRESS] згідно рішення ХІХ сесії VIII скликання Волочиської міської ради № 19-19/2022 від 07.06.2022 «Про перейменування вулиць в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області». Заявник звернулася до відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Волочиської міської ради із заявою про проведення реєстраційних дій, однак їй було відмовлено у зв`язку з невідповідністю прізвища власника нерухомого майна, що підтверджується копією рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81221925 від 08.10.2025. Відповідно до\~частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. (п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України) Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям , по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 1 ст. 315 ЦПК України). В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, роз`яснено судам, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 10.04.2019 р. у справі № 320/948/18 дійшла висновку, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Заявник просить встановити факт належності їй свідоцтва на право особистої власності на квартиру [ADDRESS] , видане 04 лютого 1999 року [PERSON] . Як було зазначено вище, встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі можливе лише, якщо прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження особи, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що в свідоцтві на право особистої власності на квартиру, що видане Волочиською міською радою 04 лютого 1999 року не вірно зазначено прізвище заявника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Вказане прізвище не збігається з даними, що зазначені у паспорті заявника, оскільки, як встановлено судом, на момент видачі вищевказаного свідоцтва заявник перебувала у шлюбі та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З урахуванням вищевикладеного, з метою захисту прав заявника, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved