Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (далі - ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 21.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14-302/07. Відповідно до умов зазначеного договору кредитор надав [PERSON] кредит у розмірі 25 477 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.06.2014 та сплатити проценти за його користування. 31.10.2018 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між кредитором та позичальником перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», а отже відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. Свої зобов`язання за договором [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20.08.2019 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 850, 83 доларів США, що у гривневому еквівалентні складає 474 582 грн. 54 коп. (станом на 20.08.2019 курс НБУ становить 2517, 5684 за 100 доларів США). Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 14-302/07 від 21.06.2007 у розмірі 18 850, 83 доларів США, що у гривневому еквівалентні складає 474 582 грн. 54 коп. (станом на 20.08.2019 курс НБУ становить 2517, 5684 за 100 доларів США), а також судовий збір у розмірі 7 118 грн. 74 коп. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що 21.06.2007 між ним та банком «Фінанси та Кредит» було укладено два кредитні договори за номером № 14-302/07-А на придбання автомобіля «OPEL ASTRA» 1/6 І. для надання кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими Кредитними ресурсами банком було відкрито йому один і той самий рахунок № [NUMBER] . За умовами обох Договорів банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 25 477 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п.4.1 Договору. Відповідно до п. 4.1 одного з Договорів № 14-302/07-А від 21.06.2007 позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за процентною ставкою 11,3 процентів річних. Згідно з додатком № 1 до Договору розмір щомісячного платежу по погашенню основного боргу складає 304 доларів США та з відповідним розміром щомісячних нарахованих процентів, починаючи з 01.07.2007 до 20.06.2014. Згідно з додатком № 1 до Договору розмір щомісячного платежу по погашенню основного боргу складає 425 доларів США в зменшувальному порядку до 284 доларів США та з відповідним розміром щомісячних нарахованих процентів, починаючи з 01.07.2007 до 20.06.2014. Таким чином, в один і той самий день укладено 2 кредитних договори № 14-302/07-А від 21.06.2007 на придбання автомобіля, а саме «OPEL ASTRA», 1.6.1. з відкриттям одного й того самого рахунку № [NUMBER], проте з різними умовами. Однак позивачем не надано доказів, а саме первинних документів, якими підтверджується виникнення заборгованості саме за тим з кредитних договорів, на підставі якого він просить стягнути грошові кошти. Крім того, зазначив, що позовна заява подана позивачем 06.09.2019. Відповідно до доказів доданих позивачем, а саме Додатку № 1 до Кредитного договору № 14-302/07-А від 21.06.2007, визначено графік платежів, починаючи з липня 2007 року до 20 червня 2014 року. Таким чином, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості відповідно до графіку платежів за кредитним договором вже сплинув. Посилаючись на вищевикладене, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив, представник позивача вказав, що для розрахунку будь-якого строку необхідно встановити дату, з якої пов`язаний початок його перебігу, відповідач посилається на дату - 20.06.2014 та стверджує, що саме з цієї дати розпочався відлік строку позовної давності, однак таке твердження не є правильним, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, про що свідчить платіжне доручення від 23.07.2019 в розмірі 85 грн. Оскільки позичальником 23.07.2019 було здійснено оплату в розмірі 85 грн., що свідчить про визнання ним заборгованості та є підставою для переривання перебігу позовної давності, то ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернулося до суду за захистом своїх прав в межах строку позовної давності. Посилаючись на вищевикладене, просив позов задовольнити в повному обсязі. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав, що позивачем не надано належних доказів, зокрема, первинних документів розрахунку виникнення заборгованості, які б підтверджували виникнення заборгованості саме за кредитним договором, наданим позивачем, оскільки було укладено два кредитних договори з різними умовами щодо погашення кредитної заборгованості в один і той самий день, між одними й тими сторонами, за одним номером, з одними й тими ж реквізитами та банківськими рахунками. На підтвердження своєї позиції позивачем надано довідку про стан кредитної заборгованості, в якій вказано про те, що ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» повідомляє, що станом на 20.08.2019 заборгованість за кредитним договором № 14-302/07-А-Л1 від 21.06.2007 становить 31 425,99 дол. США та складається з: 18 850,83 дол. США та 12 575,16 дол. США. Позивач у відповіді на відзив вказав, що позовна давність в даному випадку перервалася, оскільки [PERSON] вчинив дії, що свідчить про визнання ним свого боргу, а саме: сплатив 23.07.2019 на рахунок ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» плату за кредит,дог.№ 14-302/07-А-Л від 21.06.2007 в розмірі 85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ПН1627203 від 23.07.2019. Однак, сплата грошових коштів за кредитним договором 23.07.2019, тобто після спливу строку позовної давності навіть за останнім платежем - 20.06.2017, не перериває строк позовної давності. Крім того, вказав, що 23.07.2019 жодних платежів по даному кредитному договору він не здійснював, не доручав кому-небудь це робити, не підписував жодних платіжних доручень та не був у АТ «КБ «Глобус». Його ніхто не повідомляв про банківські рахунки та реквізити цього товариства. Посилаючись на вищевикладене, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. У заяві про застосування строків позовної давності відповідач, як на підставу застосування строку позовної давності, також посилався на те, що сплата останнього платежу за кредитним договором - 23.07.2019, тобто після спливу строку позовної давності не перериває строк позовної давності, оскільки вказаний строк сплинув 20.06.2017. Представник ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності представника ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, його представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 21.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - банк) та [PERSON] (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 14-302/07 (далі - договір)(а.с. 6-9, т. 1). Відповідно до п. 2.1 договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі : 25 477 двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят сім) доларів США з оплатою по процентній ставці 11,3 (одинадцять цілих три десятих) процентів річних. Відповідно до п. 2.2 договору для надання Кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитними ресурсами Банк відкриває позичальнику Позичковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1. договору видача кредитних ресурсів за цим договором проводиться на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням із Банком. Відповідно до п. 3.2. договору позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 20.06.2014. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Відповідно до п. 3.3 договору позичальник зобов`язується щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 304 (триста чотири) доларів США нарахованими процентами, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього Договору). Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості Позичальник зобов`язується здійснити не пізніше 20 червня 2014 року. Зазначений розмір щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами може бути змінений за згодою Банку шляхом укладення Сторонами договору про внесення змін до цього Договору з викладенням Графіка зниження розміру заборгованості (Додатка № 1 до цього Договору) у новій редакції. Установлено, що 31.10.2018 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (далі - новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу майнових прав (а.с. 11-12). Відповідно до п. 1 вказаного договору за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів зазначених у Додатку № l до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників. за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №l до цього Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2. договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів - рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів. Відповідно до витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 14-302/07 від 21.06.2007 у загальному розмірі 31 480,30 доларів США, яка складається, зокрема, з заборгованості за тілом кредиту - 18 850, 83 доларів США (а.с. 13, т. 1) Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 14-302/07 від 21.06.2007. Обґрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором [PERSON] має заборгованість за кредитним договором станом на 20.08.2019 у розмірі 18 850, 83 доларів США, що у гривневому еквівалентні складає 474 582 грн. 54 коп. (станом на 20.08.2019 курс НБУ становить 2517, 5684 за 100 доларів США). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач просив застосувати строк позовної давності, оскільки відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору № 14-302/07-А від 21.06.2007, визначено графік платежів, починаючи з липня 2007 року до 20 червня 2014 року, а отже, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кожним із платежів станом на момент звернення до суду з позовом вже сплинув. Установлено, що в кредитному договорі № 14-302/07, укладеному 21.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , встановлені окремі строки виконання позичальником зобов`язань із щомісячним внесенням платежів (в термін з 1 по 10 число кожного місяця в розмірі 304 (триста чотири) доларів США). Умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Тобто поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Установлено, що в договорі № 14-302/07, укладеному 21.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , встановлені окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. А тому, незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання, зокрема, прострочення виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу, й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного з цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Таким чином, встановлення строку кредитування в договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Представник позивача, заперечуючи проти пропуску ним стоку позовної давності посилався на те, що здійснення 23.07.2019 позичальником оплати в розмірі 85 грн. свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором, а отже є підставою для переривання перебігу позовної давності згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16 зазначено, що: «відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості, який є Додатком № 1 до Кредитного договору № 14-302/07, укладеному 21.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] (а.с. 9, т. 1) встановлено розмір щомісячного платежу по погашенню основного боргу, кінцевим строком погашення якого є - 20.06.2014. Вказаним графіком передбачена дата та розмір щомісячного платежу по погашенню основного боргу, а саме: з 1 по 10 липня 2007 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 серпня 2007 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 вересня 2007 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 жовтня 2007 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 листопада 2007 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 грудня 2007 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 січня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по лютого 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 березня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 квітня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 травня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 червня 2007 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 липня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 серпня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 вересня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 жовтня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 листопада 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 грудня 2008 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 січня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по лютого 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 березня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 квітня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 травня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 червня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 липня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 серпня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 вересня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 жовтня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 листопада 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 грудня 2009 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 січня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по лютого 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 березня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 квітня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 травня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 червня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 липня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 серпня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 вересня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 жовтня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 листопада 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 грудня 2010 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 січня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 лютого 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 березня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 квітня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 травня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 червня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 липня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 серпня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 вересня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 жовтня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 листопада 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 грудня 2011 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 січня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 лютого 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 березня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 квітня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 травня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 червня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 липня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 серпня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 вересня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 жовтня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 листопада 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 грудня 2012 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 січня 2013 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 лютого 2013 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 березня 2013 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 квітня 2013 року у розмірі 304 доларів США, з 1 по 10 травня 2013 року у розмірі 304 доларів США. Відповідно до квитанції, на яку посилається представник позивача як на підставу визнання позичальником свого боргу, дата сплати [PERSON] боргу - 23.07.2019, сума сплати - 85 грн. (а.с. 172, т. 1). Як установлено, розмір щомісячного внесення платежу, відповідно умов кредитного договору та Графіку зниження розміру заборгованості - 304 долари США. Таким чином, квитанція, на яку посилається позивач, як на підставу визнання позичальником свого боргу не є підтвердженням вчинення [PERSON] оплати щомісячного платежу, передбаченого кредитним договором, оскільки сума, сплачена [PERSON] 23.07.2019 явно відрізняється від суми сплати щомісячного платежу у розмірі 304 долари США, передбачену вказаним договором. Така дія позичальника, пов`язана зі сплатою 85 грн. не свідчить про визнання останнім частини боргу за кредитним договором. Крім того, вказана сума була сплачена [PERSON] 23.07.2019, тобто через 5 років після встановленого кредитним договором строку для сплати останнього щомісячного платежу - 20.06.2014. Виходячи з вищевикладеного, така дія позичальника не може бути підставою для переривання перебігу строку позовної давності, передбаченого ч. 1 ст. 264 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 44, т. 1) вбачається те, що дата останнього щомісячного платежу [PERSON] з погашення основного боргу - 16.04.2009. Ураховуючи вищевикладене та те, що позовна заява подана позивачем до суду 12.09.2019, суд дійшов висновку про те, що позов подано з порушенням строку позовної давності, заява про поновлення строку для захисту порушеного права від позивача не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз`яснив пленум Верховного Суду у п. 11 Постанови № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Такі ж правові висновки сформовано Верховним Судом у ряді постанов: від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 06.06.2018 у справі №37/1387/13-ц Оскільки строк позовної давності для подачі позову до суду позивачем пропущено, клопотань про поновлення строку для захисту порушеного права позивачем заявлено не було, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з цих підстав.

Outcome: dismissed