Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» в особі свого представника Грибанова Д.В. звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №\~18710-11/2023 від 30.11.2023 в загальній сумі 28 800 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.11.2023 між ТОВ\~«Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №\~18710-11/2023. В подальшому, 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29042024-1, у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників договору факторингу №\~29042024-1 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 28 800 грн, із яких: 6 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 22 800 грн - заборгованість за відсотками. Всупереч умов кредитного відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повного погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про надання фінансового кредиту №\~18710-11/2023 від 30.11.2023 в загальній сумі 28 800 грн. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01.07.2025 вищевказану цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Соснівського районного суду м.\~Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.07.2025 вищезазначену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків десять днів з дня її отримання. На виконання ухвали суду від 29.07.2025 представником позивача [PERSON] 08.08.2025 (надійшла до суду 11.08.2025) подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.08.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Грибанов Д.В. в судове засідання не з`явився, натомість у прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача і у випадку неявки у судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка\~про виклик\~у судове\~засідання повернулась\~до суду\~без вручення\~відповідачу із\~зазначенням підстав\~її повернення\~оператором поштового\~зв`язку\~АТ «Укрпошта»\~-\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~крім того\~судові повістки\~про виклик\~були доставлені до електронного кабінету відповідача (доставлено 20.08.2025 та 18.10.2025). У зв`язку\~з вищевказаною\~обставиною,\~на підставі\~ухвали Соснівського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~17.11.2025\~справу вирішено\~за правилами\~заочного розгляду,\~передбаченими ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Згідно із договором про надання фінансового кредиту №\~18710-11/2023 від 30.11.2023, укладеного між ТОВ\~«Стар Файненс Груп» (товариством) та [PERSON] (позичальником), товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6\~000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надано шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, зазначений у п. 8 договору, а саме №\~ [NUMBER] строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5\~% за кожен день користування ним, яка нараховується в межах строку кредитування починаючи з дати надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом), при цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за договором позики в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 ЦК України. Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст.\~202\~ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.\~203\~ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612\~ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30.06.2023 у справі №\~274/7221/19 (провадження №\~61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] отримав від ТОВ «Стар Файненс Груп» грошові кошти за договором про надання фінансового кредиту №\~18710-11/2023 від 30.11.2023 в сумі 6\~000\~грн, однак внаслідок невиконання зобов`язання у відповідача утворилася заборгованість в загальній сумі 28 800 грн, із яких 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 22 800 грн заборгованість за відсотками. Пунктами 2.11, 2.15-2.16, 2.21 договору встановлено, що товариство протягом 1 робочого дня з дати отримання заявки приймає рішення про надання кредиту або про відмову в наданні кредиту. Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції. У випадку готовності клієнта прийняти пропозицію (оферту), клієнт натискає кнопку «Підписати», після чого клієнт отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який клієнт вводить у відповідне поле. Після підписання договору товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок клієнта за реквізитами банківської картки клієнта, зазначеної у заявці та у договорі. Дата надання кредиту відповідно до п. 1.2 договору - 30.11.2023. Однак, на підтвердження факту перерахування коштів первісним кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп», позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №\~3466_250425163948 від 25.04.2025 про перерахування коштів 08.12.2023, тобто у іншу дату, аніж визначена кредитним договором дата надання кредиту, який (лист) було надано ТОВ «Аванс Кредит» на виконання договору про переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, у той час як первісним кредитором за договором про надання фінансового кредиту №\~18710-11/2023 від 30.11.2023 є ТОВ «Стар Файненс Груп». Станом на\~день ухвалення\~рішення в\~матеріалах справи\~відсутні належні\~докази, які підтверджують факт надання 30.11.2023 відповідачу кредитних коштів в сумі 6\~000 грн на картковий рахунок №\~ [NUMBER] , який зазначено в договорі про надання фінансового кредиту №\~18710-11/2023 від 30.11.2023, укладеному між\~ТОВ «Стар Файненс Груп»\~та [PERSON] . Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №\~910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №\~902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Враховуючи викладене, суд, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують, що первісним кредитором були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором, а відповідач ці кошти отримав. Зважаючи на те, що позивачем усупереч ст. 12, 81 ЦПК України за допомогою належних доказів не підтверджено розмір заборгованості, заявлений до стягнення, тому наведене унеможливлює перевірити обґрунтованість позовних вимог у цій частині на предмет їх достовірності та встановити розмір цієї заборгованості. З огляду на вказане, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за договором надання грошових коштів у кредит. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed