Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

20 жовтня 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог зазначило, що 24 жовтня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 5424615.\~За кредитним\~договором ТОВ\~«МІЛОАН» надав\~відповідачу кредит\~у сумі\~5000,00\~грн. 29.10.2024\~згідно умов\~Договору відступлення\~права вимоги\~№29102024,\~ТОВ «МІЛОАН»\~відступлено право\~вимоги за\~Кредитним Договором № 5424615 від 24.10.2023 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором, та після відступлення права грошової вимоги до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», не здійснював погашення заборгованості у наслідок чого утворилася заборгованість у сумі 17704,37 грн. Впаховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17704,37 грн. та судові витрати. Ухвалою від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає. Просив списати нараховані відсотки, оскільки він є військовослужбовцем на якого розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно інформації відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 7912/02-33 від 21.10.2025, яка надійшла на адресу суду 21.10.2025, [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24.10.2023 на підставі\~заявки на\~отримання кредиту\~від 24.10.2023\~між ТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН»\~та відповідачем\~ [PERSON] було\~укладеного Договір\~про споживчий\~кредит № 5424615. За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000,00 грн., строк кредиту: 15 днів, дата повернення кредиту 08.11.2023, складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 500,00 грн. нараховується одноразово за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом: 1237,50 грн., нраховуються за ставкою 1,65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 29 жовтня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» та TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №29102024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 5424615 від 24.10.2023 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача у сумі 17704,37 грн., заборгованість підтверджується розрахунком. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, відповідно до положень ст. 55 ЦПК України, TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» стало правонаступником ТОВ «МІЛОАН» у зобов`язаннях за кредитним договором № 5424615 від 24.10.2023. 25.07.2025 TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» направило відповідачу [PERSON] вимогу, якою рекомендувало сплатити заборгованість за кредитним договором у сумі 15879,25 грн., що відповідачем не було виконано. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами і виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Таким чином, згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 17704,37 грн. 00 коп., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12204,37 грн. заборгованість за відсотками, 500,00 заборгованість за комісійними вмнагородами. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] було перераховано на картковий рахунок кошти у сумі 5500,00 грн.,що підтверджується платіжним дорученням 113457071 від 24.10.2023. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч. 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором № 5424615 від 24.10.2023. Станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, тому сума простроченої заборгованості за кредитом становить 17704 грн. 37 коп. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом із тим, суд зазначає, що відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який на час розгляду справи триває. Статтею 5\~Закону України\~«Про статус\~ветеранів війни,\~гарантії їх\~соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Згідно зі ст.\~6\~Закону України\~«Про статус\~ветеранів війни,\~гарантії їх\~соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення, в тому числі і на учасників бойових дій та військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18. А отже, пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, розповсюджуються на всіх військовослужбовців без виключення, в тому числі і на учасників бойових дій та військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, з 18.03.2014 і до закінчення особливого періоду, тобто і на час ухвалення даного рішення суду. Відповідно до наданої відповідачем копії Довідки № 12/4/3479 від 23.10.2025 та військового квитка серія [NUMBER] встановлено, що відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу по мобілізації у лавах ЗСУ з 28.12.2022 у [INFO] з 30.12.2023 по теперішній час. Таким чином, на час укладення Кредитного договору, а також станом на час ухвалення судом даного рішення, відповідач має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», в тому числі щодо відсутності обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим в позовній заяві заборгованість відповідача за Договором № 2113178144398 від 12.05.2024 укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] складає 17704,37 грн., з яких: 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 12204,37 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 500 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Таким чином, з урахуванням вище викладеного суд рахує, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Як встановлено судом, при зверненні через електронний суд з позовною заявою позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору (а.с. 8). У позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги, позивачем надано копії документів, відповідно до яких ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесло судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, а саме договором про надання правничої допомоги та іншими документами. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що зазначив у клопотанні та надав його до суду, стягненню з останнього на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків, а інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. У своїй заяві відповідач вказав, що позовні вимоги визнає, таким чином з останнього підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до чю. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (на 28%), то з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 340 грн. та витрати понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 1400 грн.

Outcome: partial