Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

14\~серпня 2025\~року товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 липня 2021 року між товариством з\~обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було\~укладено договір\~позики №\~75928615,\~який підписано\~електронним підписом\~позичальниці,\~відтвореним шляхом\~використання останньою\~одноразового ідентифікатора,\~що був\~надісланий на\~вказану відповідачкою\~її електронну\~адресу.\~Відповідно до\~умов договору\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~надало відповідачці\~грошові кошти\~у розмірі\~12221\~грн.\~строком на\~30\~днів зі\~сплатою процентів\~у розмірі\~1,99\~%\~в день\~(базова\~процентна ставка/фіксована).\~В подальшому,\~21\~грудня 2021\~року ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~на підставі\~договору факторингу\~№ 2112\~відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» право грошової вимоги до боржників, в тому числі й до [PERSON] за договором позики № 75928615 від 28 липня 2021 року. 31 березня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №310323-ФМ за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75928615 від 28 липня 2021 року. Разом з тим, відповідачка не виконує своїх зобов`язань зі сплати обов`язкових щомісячних платежів в рахунок повернення кредиту та відсотків за його користування. Її заборгованість за вказаним договором позики № 75928615 складає 41161 грн. 80 коп., з яких: 12221 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28940 грн. 80 коп. сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене, а також на те, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним вище договором, позивач просив\~стягнути з\~ [PERSON] вказану суму\~заборгованості та\~понесені судові\~витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3500 грн. 28 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник зазначив, що відповідачка визнає наявність заборгованості перед позивачем у сумі 14420 грн. 90 коп., з яких: 12 221 грн. тіло кредиту; 2 199 грн. 90 коп. проценти (при умові надання позивачем належних та допустимих доказів фактичного зарахування зазначеної вище суми (12 221 грн. тіло кредиту) саме на банківський рахунок, що належить [PERSON] ). Щодо нарахування процентів, а саме ставки 0,60 % на день представник відповідачки зазначив, що відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача та усі сумніви щодо способу та порядку нарахування процентів мають вирішуватись на користь відповідача. Позивач в позовній заяві зазначає, що 28 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75928615 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 12221 грн. 00 коп., строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Розрахунок заборгованості теж розпочинається зі ставки 1.99 % в день. У той же час в кредитному договорі є інформація про дисконтну ставку 0,60 % в день, та ставку 2,70 % яка не застосовується в період карантину (в таблиці, після п. 2.3 кредитного договору), тобто в договорі чітко не зазначено, в яких випадках яка ставка застосовується. Всі не чіткі або двозначні положення кредитного договору тлумачаться на користь споживача. Щодо нарахованих процентів, представник відповідачки зазначив, що нарахування 28\~940 грн. 80 коп. процентів є необґрунтованим та таким, що порушує принципи розумності, добросовісності та справедливості, таке нарахування є надмірним. Просив визнати заборгованість відповідачки перед позивачем у сумі 14\~420 грн. 90 коп., з яких: 12221 грн. тіло кредиту; 2 199 грн. 90 коп. проценти (при умові надання позивачем належних та допустимих доказів фактичного зарахування зазначеної вище суми (12 221 грн. тіло кредиту) саме на банківський рахунок, що належить [PERSON] ). У разі ненадання доказів в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У решті позовних вимог відмовити. Крім того,\~представник відповідачки\~надав до\~суду клопотання\~про зменшення\~витрат на\~оплату правничої\~допомоги адвоката\~у якому\~зазначив,\~що згідно\~з ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів,\~такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду,\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг);\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи.\~Обов`язок доведення\~неспівмірності витрат\~покладається на\~сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Посилаючись на те, що представник позивача адвокат Ткаченко О.Є., створює однотипні позовні заяви невеликої складності на декілька сторінок тексту, таких позовних заяв вона створила десятки і в типових позовних заявах 80-90 % тексту не потрібно писати, достатньо поміняти данні (прізвище, ім`я по батькові відповідача, номер та дату кредитного договору, розрахунок заборгованості), а також, що ціна позову в рази завищена позивачем та перевищує тіло кредиту, (що протирічить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що робить умови договору не дійсними), представник відповідачки просив зменшити відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн. 01 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача в особі директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь О.В. надійшла відповідь на відзив, у якому щодо доказів\~отримання відповідачкою\~коштів за\~договором позики зазначила, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий відповідача, а саме: електронна платіжна інструкція № 2312054a-8550-4bf0-abea-9f039523293c від 28 липня 2021 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, що видана Національним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку платіжний інструмент/платіжна система) [документ виданий платіжною системою] та довідка № КД-000038429/ТНПП від 15 липня 2025 року видана платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією /квитанцією № 2312054a-8550-4bf0-abea-9f039523293c від 28 липня 2021 року (документ виданий платіжною системою); лист №15/07/25-83 від 15.07.2025 р. виданий позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № 2312054a-8550-4bf0-abea-9fl)39523293c від 28 липня 2021 року (документ виданий\~Позикодавцем).\~Крім того,\~позивач посилається,\~що розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачкою, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п.5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань). Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів відповідачці, а посилання представника відповідачки стосовно відсутності доказів зарахування коштів на\~картковий рахунок\~відповідачки є\~безпідставні,\~оскільки саме\~боржник/відповідач\~має доступ\~до свого\~рахунку,\~зазначеного в\~договорі.\~Щодо нарахування\~процентів за\~договором позики\~№ 75928615\~від 28\~липня 2021\~року позивач зазначила, що через неналежне виконання умов договору позики, проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1,99%, замість 0,60% у відповідності до положень пункту 9.7. Правил. Узагальнюючи умови укладеного договору позики у сукупності з Правилами, які є невід`ємною частиною договору, позивач констатувала, що отримавши суму 12 221 грн. позики від ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», [PERSON] допустила неналежне виконання Договору позики протягом 30 днів, тому проценти розраховано за базовою процентною ставкою 1,99%, замість 0,60% (програма лояльності) в порядку умов визначених правилами, тому доводи представника\~відповідаки щодо\~необхідності розрахунку\~заборгованості за зменшеною процентною\~ставкою у\~розмірі 0,60%\~замість базової\~ставки у\~1,99%\~свідчать про\~те,\~що відповідачка була\~належним чином\~ознайомлена із\~Правилами надання\~грошових коштів\~у позику\~на умовах\~повернення позики\~в кінці\~строку позики\~від 14травня\~2021\~року.\~Адже саме\~у зазначених Правилах передбачено\~застосування пільгової\~процентної ставки,\~тоді як\~у Договорі\~позики чітко визначена фіксована\~процентна ставка\~у розмірі\~1,99%\~на день.\~Отже,\~посилання представника\~відповідача на можливість застосування\~пільгової ставки\~підтверджує обізнаність\~відповідачки зі\~змістом та\~умовами вказаних Правил. Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого. Судом встановлено,\~що 28\~липня 2021\~року між\~ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~та [PERSON] було укладено договір позики № 75928615, який підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора, що був надісланий на її електронну пошту ІV7MMVN57B, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідно до умов договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачці кредит у розмірі 12221 грн. під 1,99 % в день від суми кредиту строком на 30 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 12). Відповідно до копії платіжної інструкції 2312054а-8550-4bf0-abea-9f039523293c ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 28 липня 2021 року перерахувало грошові кошти в розмірі 12221 грн. на картковий рахунок [NUMBER] (а.с. 11). Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 11\~жовтня 2025\~року повідомлено,\~що на\~ім`я\~ [PERSON] в банку було емітовано картку [NUMBER] \~ (а.с. 114). Випискою за\~договором №\~б/н\~за період\~28\~липня 2021\~року \~31\~липня 2021\~року АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~від 11\~жовтня 2025\~року підтверджується\~зарахування [PERSON] \~28\~липня 2021\~року переказу\~на картку\~ [NUMBER] суми у\~розмірі 12221\~грн. (а.с. 115). Згідно з розрахунком суми заборгованості за договором позики № 75928615 від 28 липня 2021 року, за період з 28 липня 2021 року по 13 серпня 2025 року заборгованість [PERSON] становить 41161 грн. 80 коп., з яких: 12221 грн. сума заборгованості за тілом позики, 28940 грн. 80 коп. сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами (а.с. 8-10). 21 грудня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за договором позики № 75928615 від 28 липня 2021 року (звор. бік а.с. 27-38). 31 березня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 310323-ФК, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за договором позики № 75928615 від 28 липня 2021 року (звор. бік а.с. 38-48). Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом позики є обґрунтованими. Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами, суд зазначає наступне. Як на підставу нарахування відсотків за користування позикою поза строком дії договору, позивач посилається на Правила надання грошових коштів у позику. При цьому зазначає, що згідно з п. 5.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір позики № 75928615 від 28 липня 2021 року, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо пролонгації дії договору позики. Зазначені правила цифровим підписом не підписані. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Правила надання грошових коштів у позику, відсутність у договорі позики домовленості сторін про пролонгацію (продовження дії) такого договору не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору позики, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Умовами договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю кредит та проценти за користування кредитом 28 серпня 2021 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право нараховувати проценти за договором позики, то після 28 серпня 2021 року ТОВ «Фінпром маркет» не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики № 75928615 від 28 липня 2021 року. За таких обставин, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом після завершення строку дії договору позики, тобто після 28 серпня 2021 року. Враховуючи, що [PERSON] до теперішнього часу кредитні кошти не повернула, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, з розрахунку 1,99% на день (як передбачено договором позики), в межах строку кредитування, який становить 30 днів (з 28 липня 2021 року по 28 серпня 2021 року) у розмірі 7295 грн. 94 коп. (12221,00 х 1,99% х 30). Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12221 грн. 00 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 7295 грн. 94 коп. а всього 19516 грн. 94 коп. Щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1. п. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ2, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року), витяг з акту № 5-П від 18 грудня 2024 року приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги № 579936717.1 від 26 червня 2025 року, ордер серії АХ №1149961 від 01 листопада 2024 року. Вартість наданих послуг становить 3500 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною, а також позовні вимоги задоволено частково. За таких обставин суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 3500 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на корить ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» понесені у цій справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 2000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1148 грн. 58 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial