Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). 18.06.2025 ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.12.2021 у сумі 13568,10 грн. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. 24.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 333352607 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач [PERSON] за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився із актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику, після чого заявила добровільно про своє бажання отримати кошти, зареєструвався на сайті, пройшов процедуру індетифікації/верифікації та вказав свої персональні ідентифікаційні дані. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладання електронного договору, буде використовуватись електронний підпис з одноразовим ідентифікатором. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, використовуючи одноразовий персональний пароль-ідентифікатор MNV97G2X направлений 24.12.2021 о 13:36:30. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п.п. 1.1. договору кредитної лінії № 333352607, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 7000 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»» укладено договір факторингу № 30/1023-01. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить 13 568,10 грн, яка складається з: 7 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 6 568,10 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 1.2. Відзиву на позов відповідач суду не подав. 2. Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 18.06.2025. Ухвалою від 18.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за відсутності представника; проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги у частині тіла кредиту у сумі 7000 грн, в іншій частині позову просила відмовити. 4. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 24.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 333352607 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. [PERSON] підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV97G2X. Відповідно до п. 1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Строк кредитування 30 днів, тобто до 23.01.2022 з можливістю пролонгації. За договором встановлено, що умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в графіку платежів за цим договором. Відповідно до Договору проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника. На виконання умов Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 7000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 24.12.2021 № 6b382062-d5ba-4eef-0efedb5b4988 про перерахування коштів на карту отримувача ( [NUMBER] ). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»» укладено договір факторингу № 30/1023-01. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13658,10 грн. Враховуючи те, що Реєстр Боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, позивачем надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані відповідача. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу 3. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 18.06.2025 за кредитним договором, становить 13568,10 грн, яка складається з: 7000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 6568,10 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина перша статті 638 ЦК України визначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК). У постанові від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладений 24.12.2021 договір кредитної лінії № 333352607 із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за формою відповідають вимогам Закону України «Про електронну комерцію», договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за договором позики. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Коли позикодавцем є юридична особа договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми позики (стаття 1047 ЦК України). В силу частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Факт набуття позивачем права вимоги за договором кредитної лінії № 333352607, укладеним 24.12.2021 [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», доводиться матеріалами справи. Так, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»» укладено договір факторингу № 30/1023-01. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 27 785,48 грн. Враховуючи те, що Реєстр Боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані Відповідача. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3. Враховуючи викладене, надані позивачем копії договорів факторингу та реєстрів прав вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, а тому суд доходить висновку, що позивач підтвердив право вимагати стягнення заборгованості із відповідача за спірним договором кредитної лінії. Щодо заявленої до стягнення позивачем суми заборгованості, суд зазначає таке. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 333352607 в розмірі 13568,10 грн, яка складається з: 7000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 6568,10 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Вказана заборгованість виникла перед первісним позичальником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позивач довів суду використання та неповернення відповідачем коштів в розмірі 7000 грн (основного боргу). Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість по кредитному зобов`язанню відповідач не погасив. Розмір основної заборгованості за тілом кредиту відповідає умовам договору кредитної лінії, відповідачем ні первинному кредитору, ні новому кредитору (позивачу), кредит не повернутий, тому підлягає стягненню у відповідності до статті 1054 ЦК України в повному обсязі. Щодо процентів за користування кредитними коштами суд дійшов такого висновку. До стягнення позивач заявив заборгованість за відсотками в розмірі 6568,10 грн, що відповідає зазначеній в Реєстрі боржників заборгованості у цій частині. У договорі кредитної лінії № 333352607 визначені такі умови договору: - кредит надається строком на 30 днів від дати укладення договору з можливістю пролонгації на укладеного кредитного договору; - за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в розмірі 2,10 % за кожен день користування кредитом. У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом позовної заяви та розрахунку боргу позивач не ставить вимогу про стягнення процентів на підставі статті 625 ЦК України. Суд відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог. Враховуючи, що наданий кредит на строк 30 днів був продовжений відповідачем відповідно до умов укладеного договору, ураховуючи правові висновки Верховного Суду, суд вважає необхідним, окрім неповернутого основного боргу (7000 грн), стягнути з відповідача на користь позивача проценти за правомірне користування кредитними коштами у сумі 6568 грн 10 коп. 6. Розподіл судових витрат. 6.1 Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги, було задоволено частково (на 84,1%), то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 6.2 . Щодо витрат на правничу допомогу Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію: договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01, укладеного з адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги; додаткової угоди № 25770578385 до договору про надання правової допомоги від 29.05.2025; акту прийому-передачі наданих послуг; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved