Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У червні 2025 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі- ПрАТ «СК «Уніка») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку суброгації, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 586100,00 грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.12.2024 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» було укладено Договір № 844001/4100/0000056 предметом якого є передача Страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором. Об`єктом страхування є транспортний засіб «Ford Puma» д.н.з. [NUMBER] , 2024 року випуску. Строк дії Договору з 03.12.2024 по 02.12.2025. 07.12.2024 о 10 год.00 хв. на автодорозі М30+559, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON 2.0. [NUMBER] » д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ford Puma» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні збитки Відповідно до постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 по справі № 705/6985/24 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАп, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.12.2024 по справі № 705/6985/24 суддею встановлено, що при винесенні постанови судом допущена описка, а саме: в резолютивній частині постанови помилково вказано ім`я правопорушника « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », та виправлено описку в постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 в справі про адміністративне правопорушення №705/6985/24 3/705/3251/24 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до звіту ФОП [PERSON] №18-D/16/96 від 30.12.2024 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Puma» д.н.з. [NUMBER] склала 1316108,14 грн. 31.12.2024 ПрАТ «СК «Уніка» склало страховий акт № 24687059158, в якому позивач визнав подію страховим випадком і прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 586 100,00 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжною інструкцією № 006842 від 02.01.2025. Таким чином Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позовних вимог до суду не надав. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15 липня 2025 року було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви було надіслано рекомендованим відправленням 17 липня 2025 року, яке повернулось до суду 04 серпня 2025 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)). Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих до суду доказів. Судом встановлено, що 03.12.2024 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» було укладено Договір № 844001/4100/0000056, а саме транспортного засобу «Ford Puma» д.н.з. [NUMBER] , 2024 року випуску, строк дії Договору з 03.12.2024 по 02.12.2025. 07.12.2024 о 10 год.00 хв. на автодорозі М30+559, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON 2.0. [NUMBER] » д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ford Puma» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні збитки Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 по справі № 705/6985/24 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАп, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.12.2024 по справі № 705/6985/24 суддею встановлено, що при винесенні постанови судом допущена описка, а саме: в резолютивній частині постанови помилково вказано ім`я правопорушника « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », та виправлено описку в постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 в справі про адміністративне правопорушення №705/6985/24 3/705/3251/24 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до звіту ФОП [PERSON] №18-D/16/96 від 30.12.2024 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Puma» д.н.з. [NUMBER] склала 1316108,14 грн. На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог\~Закону України «Прострахування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт 24687059158, в якому позивач визнав подію страховим випадком і прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 586100,00 грн., що підтверджується копією заяви № 24687059158 від 10.12.2024 року про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО 844001/4100/0000056, копією протоколу огляду транспортного засобу 18-D/16/96, ремонтною калькуляцією № 2468705915 від 07.12.2024 року, копією рахунку-фактури № МО-00000647 від 18.12.2024 року, копією страхового акта № 24687059158 від 31.12.2024 року, де зазначена сума страхового відшкодування 586100,00 грн., копією платіжного платіжною інструкцією № 006842 від 02.01.2025 на суму 586100,00 грн. Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється нормами\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~та\~Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до\~ст. 108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 р. № 1909-ІХ\~Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За умовами ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~ст.1188 ЦК України\~шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом\~статті 1194 ЦК України\~в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та\~статтею 108 Закону України «Про страхування»\~можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування, завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до\~ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень\~ст.993 ЦК України\~та\~ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування у розмірі 586100,00 грн., до нього в порядку та на умовах передбачених ст. ст. 512,514,993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. При цьому, що зобов`язання не було припинено зміною кредитора. Тож, Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 000263 від 11.03.2025 позивачем було сплачено 7033,20 гривень судового збору. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 7033,20 гривень судового збору. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Встановлено, що у позові позивач зазначив про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомог, які очікується понести у даній справі становить 7 000 грн. Як слідує з матеріалів цієї справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, додаткову угоду № 4 від 07.01.2025, розрахунок витрат на правову допомогу, рахунок № 78 від 04.03.2025, додаток № 1 від 04.03.2025, платіжну інструкцію № 278 від 12.03.2025. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У постанові № 908/2702/21 від 12.01.2023 року Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно Акту надання послуг № 73 від 23.06.2025, підписаної адвокатом Білоконь І.В. та представником ПАТ «СК Уніка» вбачається, що сторони погодили вартість наданих послуг, яка становить 7000 грн. Поруч з цим, на переконання суду вказані позивачем види послуг мають необґрунтовано завищену вартість, тобто вбачається неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи, розгляд якої проводився у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки віднесена до категорії малозначних справ, відтак представництво інтересів представником у судових засіданнях не здійснювалось, із фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг). Таким чином, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також із врахуванням неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України\~і усталеній практиці у рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд приходить до висновку за необхідне зменшити розмір заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу із 7000,00 грн. до 2000,00 гривень, оскільки на думку суду, виходячи із складності даної справи, яка на думку суду не є складною та не потребує надмірних зусиль для доведення заявлених позовних вимог, а тому на думку суду, саме такий розмір витрат правової допомоги є необхідним та розумним для позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial