Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами у справі. В обгрунтування позову зазначив, що 05 вересня 2014 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] . З січня 2025 року стосунки між позивачем та відповідачкою погіршилися, зникло взаєморозуміння, погляди на життя та пріоритети стали різними. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Також позивач посилався на те, що з відповідачкою сімейного життя не ведуть з березня 2025 року, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Фактично сім`я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Крім того зазначав, що за взаємною згодою дитина проживатиме з відповідачкою. Наполягав на розірванні шлюбу. Ухвалою судді від 28 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні відсутня, до суду звернулася з заявою про розгляд цивільної справи за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрцаії актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві ( м. Київ) ( а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку, [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони з березня 2025 року не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство, тож не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачкою не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved