Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 18 вересня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них є син, який на даний час є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісні характери, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, розділили побут, мають окремий бюджет, сім`я фактично припинила своє існування. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Подала заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, судові витрати просила не стягувати з відповідача та при розірванні шлюбу її прізвище залишити без змін. У випадку належним чином повідомленого відповідача, клопотала про заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, адресовані йому судові повістки повернуто до суду без вручення із відмуткою про відсутність адресата; відзив на позов не подав, як і не подав жодних заяв по суті спору. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з таких підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.З ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив такі факти: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 18 вересня 2004 року уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 вересня 2004 року. Так, з врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, очевидним є те, що позивачка не бажає перебувати у такому шлюбі, а відтак згаданий шлюб не має ознак добровільності. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved