Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач звернулася у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблений актовий запис №57. Позов обґрунтовано тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2012 року. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя у них було нормальне. Однак згодом їх відносини почали погіршуватись, вони виявили різні погляди на сімейне життя, що почало призводити до виникнення конфліктів, різного роду суперечок. Між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Наміри зберегти сім`ю не дали бажаних результатів. Сумісне життя та збереження сім`ї стало неможливим. На даний час сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вона прийшла до переконання, що їх шлюб існує формально, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, тому вважає, що їх шлюб слід розірвати. 31.10.2025 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою від 03.11.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 20.11.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала разом з копією позовної заяви та додатками до неї надсилалась сторонам по справі. Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивача 20.11.2025 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач у запропонований судом строк та порядку відзиву на позовну заяву до нього про розірвання шлюбу не подав. У судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. 20.11.2025 подав суду заяву у якій вказав, що заявлений позов визнає повністю, просить розглядати справу у його відсутності. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено,\~щопозивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований 29 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №57, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , видане повторно 29 червня 2024 року, Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 29.06.2024) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 29.06.2024). Статтею 24\~СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з п.10 №11\~від 21.12.2007\~року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved