Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Представник Супрун Є.В., в інтересах\~ позивача АТ «ПУМБ», що знаходиться в м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, через систему «Електронний суд», звернулася із позовом до [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» (код ЄДРПОУ 14282829) заборгованість у розмірі\~ 43371,63 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитні договори, а саме: 20.05.2019 кредитний договір №2001315229201, згідно якого останній видано кредит у сумі 20000 грн.; 06.01.2022 кредитний договір №1002064789901, згідно якого останній видано кредит у сумі 13173,53 грн.. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 склала 43371,63 грн., а саме: по кредитному договору від 20.05.2019 №2001315229201 28679,16 грн., з яких: 18395,43 грн. заборгованість за кредитом; 10283,73 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 06.01.2022 №1002064789901 14692,47 грн., з яких: 11543,62 грн. заборгованість за кредитом; 3,05 грн. - заборгованість за процентами; 3145,8 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримала 20.06.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20.05.2019\~ в АТ «ПУМБ» Тверитінова І.І. підписала заяву №2001315229201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вказала, що підписанням цієї заяви підтверджує прийняття публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі з врахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті цього договору, так і послуг, що можуть бути в процесі обслуговування, просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях, надати кредитну картку та встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн.. У вказаній заяві також визначено істотні умови кредитування. Серед іншого визначено розрахунковий день 30 число місяця, платіжна дата 30 число місяця, процентна ставка 47,88 % річних, вказано, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в залежності від типу кредитної картки. Цього ж дня між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту. 05.01.2022 [PERSON] \~ підписала заяву №1002064789901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ», за якою АТ «ПУМБ» надав їй\~ споживчий кредит на суму\~ 13173,53 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у сумі 0,01% річних та сплатою комісії 1,99%, строк кредитування - 12 місяців. Цього ж дня між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.13-15, 17зв.-18). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту за договором №2001315229201\~ від 20.05.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн.. Починаючи з 13.02.2020 сума кредитного ліміту збільшувалася та станом на 18.03.2021 становила 20000,00 грн. (а.с.38зв). Платіжною інструкцією № TR.55068426.112812.2464 від 05 січня 2022 року підтверджується факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 13173,53 грн. (а.с.34зв). Про визнання кредитних зобов`язань за договорами №2001315229201 та\~ №1002064789901 свідчать виписки з особових рахунків [PERSON] з 20.05.2019 по 04.02.2025 та з 05.01.2022 по 04.02.2025, відповідно до яких остання користувалася кредитами та погашала кредитну заборгованість (а.с.43,44). Згідно із розрахунками позивача заборгованість відповідача перед АТ «ПУМБ» станом на 04.02.2025 складає 43371,63 грн.: по кредитному договору від 20.05.2019\~ №2001315229201 28679,16 грн., з яких: 18395,43 грн. заборгованість за кредитом; 10283,73 грн. заборгованість за відсотками; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 06.01.2022\~ №1002064789901 14692,47 грн., з яких: 11543,62 грн. заборгованість за кредитом; 3,05 грн. - заборгованість за процентами; 3145,80 грн. - заборгованість за комісією (а.с.35-42). З метою досудового врегулювання спору АТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] \~ була направлена письмова вимога (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/80 від 04.02.2025 про виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами з вимогою погасити заборгованість за кредитними договорами у розмірі 43371,63 грн. протягом тридцяти днів з моменту отримання листа, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашена (а.с.36). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до\~ ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається із заяв №2001315229201 та\~ №1002064789901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 20.05.2019 та 06.01.2022\~ [PERSON] , підписавши їх підтвердила, що вона ознайомлена з умовами кредитування. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи позивача відповідачем не спростовано, право на подання відзиву не використано. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №2001315229201 від 20.05.2019 в сумі\~ 28679,16 грн., з яких: 18395,43 грн. заборгованість за кредитом та 10283,73 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №1002064789901 від 06.01.2022 в сумі 11546,67 грн., з яких: 11543,62 грн. заборгованість за кредитом та 3,05 грн. заборгованість за відсотками. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості по комісії,\~ суд\~ враховує\~ наступне. Так, у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послугу, яку вчиняє банк з метою встановлення, зміни правовідносин, а саме: укладення кредитного договору, внесення змін до нього. В даному випадку комісія в сумі 3145,80 грн. нараховувалася за обслуговування кредиту, а тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2246,53 грн..

Outcome: partial