Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - Бутенко М.О. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позов мотивований тим, що 25.04.2022 року відбулася ДТП за участю транспортного засобу Skoda, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Chevrolet, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Chevrolet, д.н.з.: [NUMBER] було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205881622. У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування. Внаслідок вищезазначеної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту у розмірі 11\~502 гривень на користь [PERSON] . Відповідно до Постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2022 року по справі №303/2943/22 та Постанови Мукачівського місьрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2022 року по справі №303/3039/22, провадження про адміністравтине правопорушення за ст.ст. 122-4, 124, 130 КУпАП було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення [PERSON] . Згідно до п.п. 1, 2 ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується, зокрема, також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Таким чином, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхову виплату у розмірі 11\~502 гривень, оскільки таку суму відповідач отримав без достатньої правової підстави. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно Постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2022 року провадження в справі відносно [PERSON] про вчинення адміністравтиного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито в зв`язку подіїта складу адміністративного правопорушення (а.с. 10, 11). Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2022 рокупровадження у справі про адміністравтине правопорушення відносно [PERSON] за ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 12, 13). На підставі Заяви [PERSON] щодо досягнення згоди розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 13.05.2022 року, відповіді від НПУ, Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 09.05.2022 року, ремонтної калькуляції від 10.05.2022 року, страхового акту №220000567043 від 17.05.2022 року, Платіжної інструкції №ЗРО35234 від 17.05.2022 року та Поліса №УР-205881622 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 11 502 гривень (а.с. 14-25). Дані правовідносини між сторонами регулюються ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно положень ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку; страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку; страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 ст.1187 ЦК України визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є - діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 2 ст.1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Крім того, зазначена позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №910/21313/16: «Суд виходить з того, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3, 6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності)». Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок. Суд враховує, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 2) наявність шкоди; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; 4) вина заподіювача шкоди. Зокрема, згідно з положеннями ст.ст.1166, 1187 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, покладається на особу, винну в заподіянні відповідної шкоди. Зважаючи на відсутність вини другого учасника ДТП, суд приходить до висновку про те, що цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у позивача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу. Відтак у зв`язку з отриманням відповідачем страхового відшкодування за відсутністю у позивача обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відбулось безпідставне збагачення за рахунок позивача, правові наслідки якого врегульовані статтею 1212 Цивільного кодексу України». Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У свою чергу, судом встановлено, що позивачем ПрАт «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» була перераховано відповідачу страхове відшкодування у розмірі 11\~502 гривень, а Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2022 року провадження у справі відносно [PERSON] про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Таким чином, із вищезазначеного вбачається, що підстава на якій було відповідачем [PERSON] отримано страхове відшкодування відпала, що відповідно до вимог ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved