Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

В жовтні 2025 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності трудової книжки та дипломів. У заяві\~він вказав,\~що звернувся\~у відділ\~обслуговування громадян\~№ 12\~(сервісний\~центр)\~м.\~Чортків Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Тернопільській\~області за\~консультацією з\~приводу оформлення\~пенсії та\~подав наявні\~в нього\~документи.\~В ході\~консультації спеціаліст\~Сервісного центру\~повідомила йому,\~що оскільки\~у трудовій\~книжці [PERSON] \~та дипломі\~про навчання\~в Київському\~СПТУ-17\~по батькові\~його зазначено\~як « [PERSON] »\~та « [PERSON] »\~відповідно,\~а не\~« [PERSON] » як\~у паспорті\~-\~то вищезазначені\~розбіжності по\~батькові в\~трудовій книжці\~та дипломі\~унеможливлять зарахувати йому до трудового стажу період його навчання з 01.09.1989 року по 21.06.1990 рік в Київському СПТУ-17 м. Київ та періоди його роботи, що зазначені в трудовій книжці. Внести зміни щодо по батькові Заявника до трудової книжки не має змоги, так як підприємство, яке видавало йому трудову книжку припинило свою роботу у першій половинні 90-х років, а навчальний заклад припинив свою діяльність. Таким чином, для встановлення належності [PERSON] трудової книжки та диплома про навчання, він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на заяву, вважають вимоги заявника по справі безпідставними з огляду на наступне. У заяві про встановлення факту не подано достатньо доказів про те, що трудова книжка [NUMBER] від 02.08.1990, диплом [NUMBER] від 21.06.1990 та диплом [NUMBER] від 25.06.1997 року належать заявнику. Із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне йому для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію, тому заява повинна бути залишена без розгляду. Від представника заявника Дядика Я. Б. надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві просили розгляд справи проводити без участі представника. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народися [INFO] в с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області, що стверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 06 лютого 2020 року органом № 6127. З довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 13 лютого 1997 року по теперішній час. Із трудової\~книжки серії\~ [NUMBER] ,\~заповненої 02\~серпня 1990\~року,\~вбачається,\~що вона\~належить [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Також у записах № 15 та № 16 зазначено, що [PERSON] власник в період з 04.11.2014 р. по 06.11.2015 р. працював в Головному управлінні МВС України у Луганській області. Згідно копії посвідчення учасника бойових дій, виданого 25.08.2015 року Головним управлінням МВС України у Луганській області, вбачається, що посвідчення видано на ім`я [PERSON] . Також в трудовій книжці зазначено (записи № 1 та № 2), що її власник в період з 01.08.1990 р. по 13.12.1990 р. працював в Об`єднанні виробничих підприємств Чортківського РайСТ на посаді «учень ковбасного цеху № 2», що відповідає здобутій професії «обвалювальник м`яса». Копією диплому [NUMBER] , вид21.06.1990 [PERSON] , підтверджується, що він 1 вересня 1989 року вступив до Київського СПТУ-17 і 21.06.1990 року закінчив повний курс Київського СПТУ-17 на базі середньої освіти за професією обвалювальник м`яса. Копією диплому [NUMBER] , виданого 25 червня 1997 року [PERSON] , підтверджується, що він закінчив Український державний університет харчових технологій за спеціальністю технологія м`яса та м`ясних виробів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.\~293\~ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В запереченні Головного управління ПФУ в Тернопільській області вказано, що заінтересована особа вбачає в заяві [PERSON] спір про право, а саме: право на призначення пенсії. Частиною 6 ст.\~294\~ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною четвертою ст.\~315\~ЦПК України роз`яснено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. При цьому, в даному випадку рішення суду не замінює собою документів, які видані, а лише підтверджує належність таких документів заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать йому відповідно до положень ст. 46 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Проаналізувавши зміст вимог заявника, можна зробити висновок, що предметом розгляду у цій справі є не оскарження правомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення. З огляду на викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику потрібно для того, щоб він мав можливість на призначення пенсії, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд має підстави дійти до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає до задоволення.

Outcome: approved