Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»(далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позивач мотивує позов тим, що 18.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений Договір позики №\~73713999, в електронному вигляді, після чого, відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині виконання договірних відносин. 14.06.2021 згідно з умовами договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» відступило право вимоги за кредитним договором на користь позивача, а позивач набув права вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №\~44 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 17\~240,00\~грн, із яких: 5\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1\~500,00\~грн сума заборгованості за відсотками, 9\~990,00 грн сума заборгованості за пенею, 750,00 комісія за надання позики. Також 19.09.2014 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений Договір позики №\~2132972, в електронному вигляді, після чого, відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині виконання договірних відносин. 14.06.2021 згідно з умовами договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» відступило право вимоги за кредитним договором на користь позивача, а позивач набув права вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №\~43 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 12\~382,80\~грн, із яких: 3\~760,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1\~128,00\~грн сума заборгованості за відсотками, 7\~494,80 грн сума заборгованості за пенею. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд: стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №\~73713999 в сумі 17\~240,00 грн та за Договором позики №\~2132972 в сумі 12\~382,80 грн та понесені судові витрати. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 02.09.2025\~представник позивача\~ Сімутіна\~А.А.,\~в інтересах\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~звернулася до\~Чорнобаївського районного\~суду Черкаської\~області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04.10.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу наданий термін на подання відзиву на заявлену вимогу, призначений розгляд справи. Відзив на позовну заву до суду не поданий. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі. У судові засідання 24.09.2025, 24.10.2025, 06.11.2025, 10.11.2025, 18.11.2025 відповідачка не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судових повісток до її електронного кабінету, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного документу (а.с. 55, 64, 71, 74, 81) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення особисто [PERSON] (а.с. 58). 22.09.2025, 23.10.2025, 05.11.2025, 10.11.2025, 18.11.2025 відповідачка [PERSON] скеровувала до суду через систему «Електронний Суд» клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з наявністю домовленостей із позивачем про оплату заборгованості частинами (а.с. 59, 65, 72, 77, 82). Разом з тим, 23.10.2025 відповідачка [PERSON] подала до суду через систему «Електронний Суд» клопотання про відкладення судового засідання та долучення до матеріалів справи гарантійного листа ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та платіжної інструкції від 22.10.2025 про перерахування на користь ТОВ «ЄАПБ» 9\~907,00 грн у рахунок погашення заборгованості згідно кредитного договору №\~2132972 від 19.09.2024 (а.с. 65-67). Ураховуючи приписи ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки судом вжиті вимоги закону щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, до суду доказів про наявність поважних причин неявки в судове засідання не надала, суд постановив проводити розгляд справи без участі сторін, за наявними матеріалами справи. При цьому, суд урахував, що судові засідання у справі неодноразово були відкладенні за клопотанням відповідачки та, на переконання суду, у сторін було достатньо часу для врегулювання спору в позасудовому порядку, але спір не вирішений. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Щодо договору позики №\~73713999 від 18.09.2024 суд установив таке. Суд установив, що 18.09.2024 відповідач з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» уклала із ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Договір позики №\~73713999 (а.с. 8-12). Відповідно до п. 1 Договору ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику ( [PERSON] ) у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики. Сторони договору в п. 2 узгодили суму кредиту 5\~000,00 грн, строк кредиту 30 днів, процентну ставку 0,225 % в день, комісію 15 %, що становить 750,00 грн, дату надання позики 18.09.2024, дату повернення позики 17.10.2024, денну процентну ставку 0,725 %, пеню 2,7%. У день укладення основного договору, сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору позики №\~73713999 від 18.09.2024, у котрому визначено графік платежів по договору (а.с. 11-12). Відповідач був ознайомлений із Паспортом споживчого кредиту у якому міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту, розміру та порядку нарахування процентів (а.с. 13-14). Суд вважає доведеним укладення між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» як кредитором та відповідачкою [PERSON] . Договору позики №\~73713999 від 18.09.2024. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним або неукладеним не визнаний; доказів введення відповідачки в оману чи наявності у діях кредитодавця елементів примусу, докучання або неналежного впливу, що могло істотно впливати на свободу вибору або поведінку відповідача, суду не надано. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання (перерахування) відповідачу коштів на умовах, передбачених Договором позики. Клопотання про витребування таких доказів позивачем не заявлено. Судом досліджений складений позивачем ТОВ «ЄАПБ» розрахунок заборгованості за Договором позики №\~73713999 від 18.09.2024, у котрому констатовано наявність станом на 21.02.2025 та 31.07.2025 заборгованості [PERSON] в сумі 17\~240,00\~грн, із яких: 5\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1\~500,00\~грн сума заборгованості за відсотками, 9\~990,00 грн сума заборгованості за пенею, 750,00 комісія за надання позики. Розрахунок заборгованості за Договором позики, складений Первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» матиеріали справи не містять. 14.06.2021 між ТОВ «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» як клієнтом укладений Договір факторингу № 14/06/21. Згідно з пунктом 1.1\~цього Договору\~факторингу №\~14/06/21\~фактор зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження клієнта\~за плату,\~а Клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб- боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників. Відповідно до п. 9.1 Сторони Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 обумовили строк дії договору - до 14.06.2022. 28.07.2021 між ТОВ «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» як клієнтом укладена Додаткова угода № 2 Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, згідно умов якої сторони погодили внесення змін до п. 1.3 Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, а саме щодо порядку та строків повідомлення боржників Клієнтом про відступлення права вимоги за договорами позики (а.с. 19). Відповідно до додаткової угоди №\~7 від 13.06.2022, укладеної між ТОВ «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» як клієнтом, Сторони домовилися внести зміни до п. 9.1 Договору факторингу № 14/06/21, а саме визначили, що договір набирає чинності з дня його підписання та дійсний протягом 12 місяців з дня набрання ним чинності (а.с. 20). 21.02.2025 між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладена Додаткова угода №\~48 до Договору факторингу № 14/06/21, за змістом якої Сторони визначили загальну суму права вимоги, що відступається згідно реєстру боржників №\~43, 44; ціну продажу (а.с. 21). Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору факторингу (14.06.2021) мала би бути визначеною. Строк дії Договору факторингу закінчився 14.06.2022. Доказів про продовження строку дії Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 матеріали справи не містять та позивачем не надано. Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив, що жодної визначеної вимоги у ТОВ «1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів»\~ до відповідачки [PERSON] як на момент укладення Договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, так і на час закінчення строку його дії 14.06.2022 не було, і сторони не могли передбачити, що 18.09.2024 цим товариством буде укладено Договір позики №\~73713999 з відповідачкою. Перешкод для надання до суду доказів на підтвердження продовження строку дії Договору факторингу у позивача не було, а суд не має повноважень самостійно відшукувати докази як на підтвердження викладених у позові обставин, так і для їх спростування. Отже, ТОВ «ЄАПБ» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за Договором позики №\~73713999, укладеним між ТОВ «1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів» та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17). Щодо Договору позики №\~2132972 від 19.09.2024 суд встановив таке. Суд установив, що 19.09.2024 відповідач з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» уклала із ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Договір позики №\~2132972(а.с. 25-28). Відповідно до п. 1 Договору ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику ( [PERSON] ) у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики. Сторони договору в п. 2 договору узгодили суму кредиту 4\~000,00 грн, строк кредиту 30 днів, процентну ставку 0,01 % в день, комісію 23,71 %, що становить 948,00\~грн, дату надання позики 19.09.2024, дату повернення позики - 18.10.2024, денну процентну ставку 0,8 %, пеню 5 %. У день укладення основного договору, сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору позики №\~2132972від 19.09.2024, у котрому визначено графік платежів по договору (а.с. 28-29). Суд вважає доведеним укладення між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» як кредитором та відповідачкою [PERSON] . Договору позики №\~2132972від 19.09.2024. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним або неукладеним не визнаний; доказів введення відповідачки в оману чи наявності у діях кредитодавця елементів примусу, докучання або неналежного впливу, що могло істотно впливати на свободу вибору або поведінку відповідача, суду не надано. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання (перерахування) відповідачу коштів на умовах, передбачених Договором позики. Клопотання про витребування таких доказів позивачем не заявлено. Судом досліджений складений позивачем ТОВ «ЄАПБ» розрахунок заборгованості за Договором позики №\~2132972від 19.09.2024, у котрому констатовано наявність станом на 21.02.2025 та 31.07.2025 заборгованості [PERSON] в сумі 12\~382,80\~грн, із яких: 3\~760,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1\~128,00\~грн сума заборгованості за відсотками, 7\~494,80 грн сума заборгованості за пенею. Разом з цим, позивачем не надано розрахунок заборгованості за Договором позики, складеного Первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». 14.06.2021 між ТОВ «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» як клієнтом укладений Договір факторингу № 14/06/21. Позивачем долучено Реєстр боржників № 43 від 21.02.2025, згідно якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в сумі 12\~382,80\~грн, із яких: 3\~760,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1\~128,00\~грн сума заборгованості за відсотками, 7\~494,80 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 33). Також суд урахував наданий відповідачкою гарантійний лист від 19.09.2025, згідно якого ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» гарантувало відповідачці [PERSON] , що у разі сплати заборгованості по договору позики №\~2132972 в сумі 9\~907,00 грн, у компанії в подальшому будуть відсутні фінансові вимоги (а.с. 66) Суд дослідив надану відповідачкою платіжну інструкцію від 22.10.2025 згідно якої відповідачка [PERSON] перерахувала на користь ТОВ «ЄАПБ» 9\~907,00 грн у рахунок погашення заборгованості, згідно кредитного договору №\~2132972 від 19.09.2024 (а.с. 65-67). Одночасно, суд вважає що у цій справі позивачем не доведено набуття права вимоги до відповідачки за Договором позики №\~2132972 від 19.09.2024, оскільки Договір факторингу № 14/06/21 укладений між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивачем 14.06.2021, строк його дії закінчився 14.06.2022 (а.с. 16-22). Позивачем не надано дроказів та матеріали справи не містять доказів на підтвердження продовження строку дії Договору факторингу. Також позивачу, здійснюючи нарахування пені за неналежне виконання боргових зобов`язань позичальником за договором позики (кредиту), слід враховувати положення п.\~18 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Так, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, нарахування пені в період із 24.02.2022 по цей час законодавчо заборонено. Розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем. Покликаючись на положення статей 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed