Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 28.05.2025 представник ТОВ «Мілоан» Ушакевич М.П. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначила, що 15.09.2024 між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~про споживчий\~кредит №\~101315692 шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до його умов ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 15000 грн строком на 345 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на день подачі позову становить 32899,7 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15000 грн, заборгованості за процентами у розмірі 11599,7 грн та штрафних санкцій 6300 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою від\~13.06.2025\~позов прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження.\~Визначено проводити\~розгляд справи\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження,\~призначено судове\~засідання на\~12\~годину 20.08.2025,\~яке в\~зв`язку з\~неявкою відповідача\~було відкладено\~на 11 годину 30 хвилин 06.10.2025 та 11 годину 18.11.2025. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд відповідно до ст. 247\~ЦПК\~України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини. 15.09.2024 між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~про споживчий\~кредит №\~101315692 шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями.\~Відповідно до\~його умов\~ТОВ «Мілоан»\~надало відповідачу\~кредит у\~розмірі 15000\~грн строком\~на 345\~днівз процентною ставкою 0,603% за кожен день користування або 220% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом 4995,78 %. Загальна вартість кредиту для споживача 64826,25 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 49826,25 грн. Комісія за надання кредиту 1800 грн одноразово в момент видачі кредиту та комісія за обслуговування кредиту 7% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду. Штраф 700 грн за кожен невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 1825 % річних (а.с.18-23). Затверджено графік платежів та підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.24-28). Перерахунок кредитних коштів у розмірі 15000 грн було здійснено на електронний платіжний засіб, вказаний відповідачем у заявці, що підтверджено квитанцією системи LIQPAY (а.с. 32). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 32899,7 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15000 грн, заборгованості за процентами у розмірі 11599,7 грн та 6300 грн штрафних санкцій (а. с.33-36). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як встановлено судом, кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику та прийняв запропоновані умови. Позивачем підтверджено факт зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, сформованої сервісом онлайн-платежів LIQPAY. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач просить також стягнути з відповідача на свою користь штрафні санкції у розмірі 6300 грн. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки договір про споживчий кредит №101315692 був укладений сторонами 15.09.2024 та діяв до 26.08.2025, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані позивачем штрафні санкції у розмірі 6300 грн не може бути стягнуті із [PERSON] , оскільки відповідач нормою закону звільнена від обов`язку такої сплати. Нараховані штрафи підлягають списанню позивачем. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15000 грн, 11599,7 грн процентів за користування кредитними коштами, а всього у розмірі 26599,7 грн. Розподіл судових витрат Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог 1958,53 грн. \~ \~ \~ \~Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правничу допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. \~ \~ \~ \~ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7100 грн підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 16012015 від 16.01.2025, додатковою угодою № 1 до вказаного договору від 23.01.2025, реєстром боржників до договору, актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 28.04.2025, платіжною інструкцією № 15888 від 29.04.2025 (а.с.43-53). З огляду на зазначені норми права, встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню та стягненню пропорційно розміру задоволених вимог (7100*26599,7/32899,7=5740,41), оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру.

Outcome: partial