Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В середині червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 14 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №151144277. За яким ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 22000 гривень до 16.03.2022 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,21% в день. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг у розмірі 24041 гривню 60 копійок. 28 листопада 2018 року згідно умов договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №151144277 від 14 лютого 2022 року. 30.10.2023 року згідно умов договору факторингу № 30/1023-01, ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги за кредитним договором №151144277 від 14 лютого 2022 року. 29.05.2025 року згідно умов договору факторингу № 29/05/25-Е, ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги за кредитним договором №151144277 від 14 лютого 2022 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 24041 гривню 60 копійок, що складається: заборгованості за тілом кредиту 22000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками 2041 гривню 60 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, а розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 14 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №151144277. За яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 22 000 гривень до 16.03.2022 року, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,21% в день. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 000 гривень. Вказана обставина підтверджується листом директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23 травня 2025 року. (а.с.151). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що кредитний договір №151144277 від 14 лютого 2022 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV85Y9Q. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надала жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість у розмірі 24 041 гривня 60 копійок, що складається: заборгованості за тілом кредиту 22 000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками 2041 гривня 60 копійок. (а.с.73-74). 28 листопада 2018 року згідно умов договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №151144277 від 14 лютого 2022 року. 30.10.2023 року згідно умов договору факторингу № 30/1023-01, ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги за кредитним договором №151144277 від 14 лютого 2022 року. 29.05.2025 року згідно умов договору факторингу № 29/05/25-Е, ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги за кредитним договором №151144277 від 14 лютого 2022 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 041 гривню 60 копійок. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З квитанції про сплату № 14097 від 11 червня 2025 року (а.с.152) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Тараненко А.І. на підставі договору про надання правової допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (а.с.68-70). Відповідно до п.1 додаткової угоди №25770574875 від 30 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 29 травня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко і партнери», останній взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] (а.с.67). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг (до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» понесло витрати на оплату правової допомоги у розмірі 7000 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved