Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , склав на користь позивача заповіт, предметом якого виступає все належне спадкодавцю майно. До складу спадкового майна належить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Після відкриття спадщини звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус Гошовська С.Ф. 19.09.2022 листом відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на згаданий вище житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. В зв`язку з тим, що іншим способом захистити спадкові права позивач не має можливості, тому змушена звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 21.10.2025. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник подав заяву, в якій зазначив, що просить розгляд справи провести без своєї та позивача участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задоволити. Представник Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області у судове засідання також не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. У заяві відповідача від 27.10.2025 секретар селищної ради просила розглядати справу без участі органу місцевого самоврядування, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Войнилівської селищної ради ради, серія [NUMBER] . Згідно з довідкою виконкому Войнилівської селищної ради № 185 від 14.10.2025 спадкодавець [PERSON] до дня смерті зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою проживає позивач, яке є онукою спадкодавця, донька [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] і троє дітей позивачки. Від імені зазначеної особи виконкомом посвідчувався 03.08.2016 заповіт, який зареєстрований під № 36, не змінювався і не скасовувався. Згідно з листом приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 19.09.2022 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною вище адресою, оскільки у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на відповідне нерухоме майно. За даними відповідача у справі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, первинна реєстрація права власності на будинок з при належностями не проведені, правовстановлюючі документи відсутні. Відповідно до технічного паспорта ОКП ФОП [PERSON] від 23.07.2025 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] включає житловий будинок під літерою В загальною площею 93,9 кв.м. (житлова площа 60,2 кв.м.), дві огорожі під номерами 1 та 2 площею 41,5 та 109,3 кв.м. відповідно та криницю під №3 площею 8мПг. Такі ж відомості вказані у довідці зазначеного суб`єкта господарювання від 26.06.2025 №5814. Інвентаризаційна вартість спадкового майна становить 196\~227,00 грн. Відомості про зміну позивачем прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » відображені у витягу актового запису про шлюб № 4 від 02.06.2017. Будь яких інших спадкоємців на вищевказане спадкове майно немає. Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на те, що спірний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами знаходяться на території Войнилівської селищної ради, належним відповідачем у цій справі є зазначений орган місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але не час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, позивач у справі в установленому порядку та строки прийняв спадщину після смерті матері, проте не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння спадкодавця. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації спадкових прав позивача після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Суд зазначає, що фактично єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319). За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією. За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. Таким чином враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , збудований до 1991 року (відповідно до технічного паспорту рік спорудження будинку - до 1984 року), то після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами . Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Одним із способів набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Судом встановлено, що відповідно до встановлених обставин справи, інших спадкоємців за законом на спадкове майно, немає, будь які інші особи не претендують на спадкове майно, оскільки не зверталися з заявою про прийняття спадщини за законом на спадкове майно до нотаріуса. Оцінивши в сукупності зібрані докази суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.

Outcome: approved