Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

30.05.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до Устинівського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року у розмірі 25 177,51грн та судових витрат. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.06.2020 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z75.21653.006752807. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 14 470,00 грн, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 30 місяці (-ів), Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 9,99% річних. Додатково зазначає, що підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», копію нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника про зміну назви як доказ надає, надалі - «Позивач», «Фактор») було укладено Договір факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними Договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначених в Реєстрі боржників. За даним Договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в тому числі набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року. При цьому, позивач зазначає, що до Договору факторингу №01.02-31/23 було складено 3 (три) Реєстри боржників: Реєстр Боржників №1, Реєстр Боржників №2 і Реєстр Боржників №3, які є дуже об`ємними документами загальним об`ємом 502 (п`ятсот дві) сторінки або 251 двісті п`ятдесят однин ) аркуш і стосуються прав вимог за 11 794 кредитними договорами. Таким чином на підтвердження вищезазначеної інформації надає до заяви копії першої і останньої сторінки відповідних Реєстрів Боржників і сформований Витяг з реєстру боржників, який стосується саме заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає: 1) Заборгованість за основним боргом, грн - 10 960,15 грн.; 2) Заборгованість за відсотками, грн. - 2 612,68 грн.; 3) Заборгованість за іншими процентними платежами, грн - 11 604,68 грн.; 4) Всього заборгованість - 25 177,51 грн. З врахуванням вищевикладеного просили стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА Ф1НАНС» заборгованість за Кредитним договором кредитним договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року у розмірі 25 177,51 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, у встановленому законодавством порядку покласти на відповідача, та стягнути їх з нього в повному обсязі на користь позивача. Рух справи Ухвалою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 22.07.2025 року матеріали справи надійшли до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Подоляк Я.М. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.07.2025 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві позивач просив розгляд справи здійснювати без участі його представника, у разі неявки відповідача в судове засідання просить провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач у судові засідання, призначені на 08.09.2025 та 12.11.2025 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця її проживання, зареєстровану у встановленому порядку, які були отримані адресатом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов від неї на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті178 ЦПК України. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 04.06.2025 року між АТ «Ідея Банк» [PERSON] був укладений Договір кредиту та страхування №Z75.21653.006752807. Відповідно п.п.1.2, 1.3, 1.4 розділу 1 Договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту,грн - 14 470,00, процентна ставка та тип % річних - 9 99%, змінювана; строк кредиту, місяців - 30. Згідно п.п.1.5 Договору під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунок Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів банку, які є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п.1.6 Договору дата повернення кредиту 04.12.2022 року. Повернення заборгованості здійснюється через рахунок, відкритий у Банку, відповідно до Графіку, викладеного в Додатку №1 до даного Договору. Згідно п.1.7 Договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказування коштів в сумі 12 474,14грн на рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий в АТ «Ідеа Банк» та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту розмірі 1 995,86 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ» в АТ «Ідеа Банк, через транзитний рахунок, відкритий в АТ «Ідеа Банк». Відповідно до п.1.8 Договору змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмір 9,5% збільшена на маржу банку в розмірі 0,49%. Згідно з п.2.2. Договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується з умовами страхування. Відповідно до п.3.12 Договору відповідач підтвердила, що номер телефону [NUMBER] є її фінансовим номером. У п.4 Договору його сторони погодили, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло і доступно викладено: детальний розпис складових загальної вартості Кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором. Договір та Додаток №1 до Договору були надані позичальнику для ознайомлення до моменту їх укладення. 04.06.2020 року відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту/ліміт - 14 470,00 грн., строк кредитування - 30 міс., процента ставка відсотків річних - 9,99%, сума загальних витрат за кредитом - 16 135,28 грн., реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 82,0011139%. Також відповідачем було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до копії ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту від 04.06.2020 року, на рахунок відповідача № [NUMBER] було перераховано кошти в сумі 12 474,14 грн, кошти в сумі 1 995,86 було перераховано на рахунок страхувальника, як страховий платіж. Підставами для такого перерахування є договір №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до п. 2.1 якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 25.07.2023 №01.02-31/23, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року у сумі 25 177,51грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 10 960,15грн, заборгованість по відсоткам - 2 612,68 грн, заборгованість за комісіями - 11 604,68 грн. Згідно до копії рішення СВЕА ЕКОНОМІ КІПРІ ЛІМІТЕД (єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») від 25.03.2024 №1, змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року, станом на 25.07.2023 заборгованість складає 25 177,51грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 10 960,15грн, заборгованість по відсоткам - 2 612,68 грн, заборгованість за комісіями - 11 604,68 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 цього кодексу). Судом було встановлено, що між АТ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року та погоджено його істотні умови. Також, судом встановлено, що АТ «ІДЕЯ БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало в розпорядження відповідача грошові кошти в розмірі, визначеному договором. Відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений в договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість по основному боргу - 10 960,15грн та заборгованість по відсоткам - 2 612,68 грн. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України). Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Таким чином до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача від АТ «Ідея Банк» на підставі укладеного договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.08.2023 року. Враховуючи наведене, а також те, що отримані відповідачем грошові кошти за кредитним договором №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року добровільно позивачу повернуті не були, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості, яка складається з основної суми боргу в розмірі 10 960,15грн та заборгованість по відсоткам - 2 612,68 грн, що разом становить 13 572,83грн. Щодо вимог про стягнення інших процентних платежів в сумі 11 604,68 грн, які в довідці-розрахунку заборгованості вказані як заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, суд дійшов наступного висновку. Згідно з пунктом 1.5 кредитного договору №Z75.21653.006752807 від 04.06.2020 року під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих Тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщення на веб-сайті банку. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 роз`яснено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення заборгованості за іншими процентними платежами (комісіями) в розмірі 11 604,68 грн задоволенню не підлягає. При цьому, як вбачається з виписки по рахунку боржника - [PERSON] за період з 04.06.2020 року до 25.07.2023 року, банком на погашення комісії були спрямовані сплачені відповідачем кошти в загальному розмірі 3 409,59 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками в загальному розмірі 10 132,94 грн (10 960,15 (тіло) + 2 612,68 (відсотки) - 3 439,89 (стягнута комісія)). У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 974,92 грн (10 132,94х100/25177,51х2 422,40/100).

Outcome: partial