Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Представник ТОВ «Селфі кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1887858 від 10.11.2024 у розмірі 121096,99 грн, а також просила стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте завчасно подав заяву до суду, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, але не надала відзив на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі (а.п.55). Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зі згоди позивача (а.п.6), суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] кредитного договору №1887858 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.11.2024, відповідач отримав кредит у розмірі 35000 гривень, строком на 360 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в додатку № 1 до цього договору (п. 1.4 договору); тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 договору); стандартна процентна ставка становить 1% в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору (п. 1.5.1 договору); знижена процентна ставка становить 0,98% в день, та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності Товариства, до 10.12.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів (п. 1.5.2 договору); мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 договору); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2032,95% річних (п. 1.9 договору); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 161000 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 158900 грн (п. 1.10 договору). Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 431414хххххх0036 (а.п.8-9). До матеріалів справи позивачем долучено додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1887858 від 10.11.2024, у якому наведена таблиця графіку платежів за кредитним договором з урахування його умов, та строк кредитування (з 10.11.2024 до 05.11.2025). У таблиці наведено алгоритм розрахунку відсотків за користування кредитним коштами, а також вказано, що сума процентів за користування кредитом складатиме (а.п. 11). Договір та додаток підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Е619, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] (а.п.14 зворот). Як вбачається з листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 08.07.2025 вих. № 20250708-81, ТОВ «Селфі Кредит» 10.11.2024 о 13:52:19 було успішно перераховано кошти у розмірі 35000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , яка вказана у договорі (а.п. 12 зворот). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Селфі Кредит», заборгованість за кредитним договором №1887858 від 10.11.2024 станом на 11.08.2025 складає 121096,99 грн, з яких: 30649,99 грн заборгованість за тілом кредиту (сума отриманого та неповернутого кредиту) за кредитним договором; 72947,00 грн заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами; 17500,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (а.п. 12 зворот-13). ТОВ «Селфі Кредит» надіслано на адресу [PERSON] досудову вимогу від 12.08.2025 за вих. № 5978, в якій повідомило відповідача про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором №1887858 від 10.11.2024 в сумі 121096,99 грн, протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги (а.п.14 зворот). Станом на час розгляду справи вказана досудова вимога відповідачем не виконана. З копії договору позики №1887858 від 10.11.2024 вбачається, що даний кредитний договір був укладений в електронній формі. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ч.1, 2 ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст.642 ЦК України). На електронну адресу відповідача, вказану ним у кредитному договорі, ТОВ «Авентус Україна» направило останньому повідомлення про відступлення прав вимоги (а.п.39). Як убачається з матеріалів справи, позивач належить до фінансових установ, які мають право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг. Кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у досягли згоди щодо всіх істотних умов правочину, у зв`язку з чим він відповідно до ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.1 ст.516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказаний договір про надання кредиту та відступлення прав вимоги не були визнані у встановленому законом порядку недійсними, а тому у відповідності до положень ст.6, 204, 627, 629, 1083 ЦК України є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України . Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка [PERSON] належним чином умов договору позики №1887858 про надання споживчого кредиту від 10.11.2024 не виконувала, кредит в установлені строки його повернення не повертала, а тому заборгованість у розмірі 103596,99 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. За приписами п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Водночас, суд звертає увагу, що Позивач не надав суду жодних розрахунків на підтвердження заявленої суми заборгованості за штрафними санкціями у кредитному договорі №1887858 від 10.11.2024 у розмірі 17500 грн. Тому, оскільки Позивач не довів право нараховувати заборгованості за штрафними санкціями під час дії воєнного стану, суд вважає, що така сума стягненню не підлягає. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у загальному розмірі 103596,99 грн., що складається з суми боргу і процентів. Щодо розподілу судових витрат, то згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2071,15 грн. (2422,40*85,5 %). Представник ТОВ «Селфі кредит» заявив про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 20664,55 грн. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на необхідність дотримання принципу співмірності розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаної роботи, суд визначає їх в сумі 7 000,00 грн і стягненню з відповідача ці витрати підлягають пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85,5 %). 7 000,00 грн х85,5% = 5985 грн (розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача). На підставі наведеного та Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 204-205, 207, 526, 530, 610, 612, 625-629, 634, 638-630, 642, 1049, 1050, 1054, 1083 ЦК України,

Outcome: partial