Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

18\~серпня 2025\~за підсудністю\~до суду\~надійшла вказана\~вище справа. Стислий виклад позовної заяви. Вимоги позовної\~заяви вмотивовані\~тим,\~що між\~ТОВ «Гранова\~Україна» та\~АТ «СК\~«ІНГО» був\~укладений договір\~страхування засобів\~транспорту №\~530590820.24\~за яким\~застраховано транспортний\~засіб «Renault»,\~державний \~№ [NUMBER] .\~30.09.2024\~в період\~дії договору\~страхування,\~на вул.\~Мечникова,\~буд.\~3\~в м.\~Києві,\~мало місце\~дорожньо-транспортна\~пригода із\~участю автомобілів\~«Renault»,\~державний №\~ [NUMBER] \~(власник\~-\~ТОВ «Гранова\~Україна»,\~водій -\~ [PERSON] )\~та «Audi»,\~державний №\~ [NUMBER] \~(власник\~-\~ [PERSON] ,\~водій -\~ [PERSON] ). Відповідно до\~відповіді поліції\~про ДТП\~та постанови\~Печерського районного\~суду м.\~Києва по\~справі №\~757/46353/24-п\~від 27.12.2024,\~дана подія\~сталась внаслідок\~порушення водієм\~ [PERSON] \~Правил дорожнього\~руху,\~якого визнано\~винним в\~скоєнні ДТП. За договором\~страхування №\~530590820.24,\~позивачем було\~здійснено дії\~по встановленню\~всіх обставин\~події,\~визначенню розміру\~збитку та\~виплаті страхового\~відшкодування \~в розмірі\~19\~197,12\~грн.,\~що становить\~вартість ремонту\~автомобіля «Renault»,\~д.н.з.\~№ [NUMBER] .\~Виплата страхового\~відшкодування була\~здійснена безпосередньо\~на рахунок\~СТО (ТОВ\~Арма Моторс\~Київ),\~що підтверджує\~фактичні витрати\~за ремонт. Оскільки винним у вчиненні ДТП, що мала місце 30.09.2024, є відповідач, то позивач набув і права вимоги відшкодування збитків. Посилаючись на порушення прав позивача, представник АТ «СК «ІНГО» просить стягнути з [PERSON] на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 19\~197,12 грн. та понесені судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21 серпня 2025 прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом з призначенням її до підготовчого судового засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 31). Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а. с. 43). Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача АТ «Страхова компанія «Інго» не з`явився, зазначивши в позові про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча повідомлявся за місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання, відзив на позовну заяву не надіслав (а. с. 35-36,\~46-47). Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Судом встановлені наступні фактичні обставини, що підтверджуються наступними письмовими доказами. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Гранова Україна» та АТ «СК «ІНГО» був укладений договір страхування засобів транспорту № 530590820.24, за яким застраховано транспортний засіб «Renault», державний № [NUMBER] . 30.09.2024 в період дії договору страхування, на вул. Мечникова, буд. 3 в м. Києві, мало місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів «Renault», державний № [NUMBER] (власник - ТОВ «Гранова Україна», водій - [PERSON] ) та «Audi», державний № [NUMBER] (власник - [PERSON] , водій - [PERSON] ). Відповідно до відповіді поліції про ДТП та постанови Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/46353/24-п від 27.12.2024, дана подія сталась внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху, якого визнано винним в скоєнні ДТП. Оскільки, даний випадок є страховим, за договором страхування № 530590820.24 позивачем вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. \~ \~ \~ \~ Позивач, на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 19 197.12 грн., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням. Розмір страхового відшкодування визначався на підставі рахунку СТО № ASK0022402 від 31.10.2024, згідно якого вартість ремонту автомобіля «Renault», державний № [NUMBER] становила 19 197,12 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок СТО (ТОВ Моторс Київ), що підтверджує фактичні витрати за ремонт. Враховуючи вищевикладене, а також те, що цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП не була застрахована, до Позивача перейшло право вимоги, яке потерпілий має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Оскільки винним у вчиненні ДТП, що мала місце 30.09.2024, є відповідач, то позивач набув і права вимоги відшкодування збитків. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4«Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди(ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду лише у випадку, якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 993 Цивільного кодексу України вказує, що до страховика (Позивач в нашому випадку), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування», Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. В ч. 2 цієї ж статті Закону України «Про страхування» вказується, що якщо договором страхування мір й на не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Таким чином, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК та ч. 1 ст. 1166 ЦК України сукупність яких має застосовуватись до спірних правовідносин, що виникли з заподіяння шкоди між двома джерелами підвищеної небезпеки, у позивача виникло право вимагати від відповідача відшкодування розміру завданої йому шкоди. Висновки суду. Відповідно частини\~\~1 статті\~\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно частиною\~\~1 статті\~\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як зазначено в статті\~\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст.\~12,\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, зазначено, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, яким обґрунтувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може гуртуватись на припущеннях. Виходячи\~\~із\~змісту та\~\~характеру\~\~заявлених позовних вимог, враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу у межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що стороною позивача доведено факт завдання матеріальної шкоди саме з вини відповідача, протиправність його дій, причинний зв`язок між ними, тому пред`явлений позов підлягає задоволення у повному обсязі. До позивача АТ «Страхова компанія «Інго», у зв`язку з здійсненням виплати страхового відшкодування потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. За таких обставин, суд вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «СК «ІНГО» сума виплати страхового відшкодування в розмірі 19 197,12 грн., що становить вартість ремонту автомобіля «Renault», д.н.з. № [NUMBER] . Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (а. с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved