Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

02.09.2025 ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" в електронному вигляді надіслало до суду позовну заяву до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 349019030 від 19.02.2020 у розмірі 37 023 грн 00\~коп., судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.02.2020 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] уклали Кредитний договір № 349019030 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Так, відповідно до умов кредитного договору № 349019030 від 19.02.2020, відповідачу надано кредит на суму 21 500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом зарахування суми кредиту на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало свої зобов`язання за кредитним договором та перерахувало, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 21 500 грн 00 коп. 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали Договір факторингу № 28/1118-01, з подальшими додатковими угодами. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (Додаток №15). Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 04.063.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач уклали Договір факторингу №\~04/06/25-Ю, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, на час подання позовної заяви, за кредитним договором № № 349019030 від 19.02.2020, складає 37 023 грн 00 коп., яка складається з наступного: 21\~500\~грн 00 коп. - заборгованість по кредиту; 15 523 грн 61 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 07.10.2025, та витребувано від АТ\~КБ\~"Приватбанк" інформацію щодо банківської картки [PERSON] щодо зарахування останньому грошових коштів, а також належність йому номеру мобільного телефону. 26.09.2025 до суду надійшла витребувана інформація. 07.10.2025 судовий розгляд у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено до 21.11.2025. 21.11.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Хлопкова М. С. у позовній заяві просила розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечував і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними договору № 349019030 від 19.02.2020, додаткової угоди про зіну умов договору № 349019030 від 19.02.2020, графіку платежів, паспорта споживчого кредиту до договору № 349019030 від 19.02.2020, Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Комфорт", довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі, Алгоритму дій, платіжного доручення №\~9a2379c9-754d-47e3-900b-a8d51504475d від 19.02.2020, підтверджується, що 19.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 349019030, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 21 500 грн 00\~коп. строком на 126 днів, з нарахуванням процентів за користування кредитом у розмірі 278,16% річних від суми кредиту за весь час користування ним, починаючи з першого дня та до закінчення строку на який видавався кредит. Загальна вартість кредиту обумовлена 160,27% від суми кредиту у процентному вираженні або 34 459 грн 10 коп. у грошовому, з яких 12 959 грн 10 коп. - проценти за користуванням кредиту, 21 500 грн 00 коп. - тіло кредиту. (а. с. 12-29). 01.03.2025 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено додаткову угоду про зіну умов договору № 349019030 від 19.02.2020, яка є невід`ємною частиною договору та за умовами якої сторони продовжили строк дії договору № 349019030 від 19.02.2020 на одинадцять днів. На дату кладення додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з дати укладення додаткової угоди, позичальник сплачує за користування кредитом 278,80 відсотків річних від суми кредиту на період дії додаткової угоди. Усі інші умови договору не змінені та залишилися чинними у попередній редакції (а. с. 16). Право вимоги ТОВ "Юніт Капітал" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за договором кредитної лінії № 349019030 від 19.02.2020 підтверджується: договором факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018, додатковими угодами до нього № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", реєстром права вимоги № 95 від 25.08.2020 від 25.08.2020; договором факторингу №\~05/0820-01 від 05.08.2020, додатковою угодою № 3 від 30.12.2022, укладеного між ТОВ\~"Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", реєстром прав вимоги № 9 від 30.05.2023; договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, укладеного між ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс", актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, реєстром боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 (а. с. 36-61). Згідно розрахунків заборгованості за договором кредитної лінії № 349019030 від 19.02.2020, виписки з особового рахунку, відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 37 023 грн 00 коп., яка складається з наступного: 21 500 грн 00 коп. - заборгованість по кредиту; 15 523 грн 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а. с. 62-65). Зазначений розрахунок заборгованості містять відомості про порядок, дату та суми нарахування. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 19.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] кредитного договору № 349019030 та 01.03.2020 додаткової угоди про зміну умов договору № 349019030 від 19.02.2020, за якими у зв`язку з укладенням договорів факторингу право вимоги до [PERSON] набуло ТОВ "Юніт Капітал", та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами кредитного договору № 349019030 від 19.02.2020 сторони встановили строк кредитування 126 днів з дати отримання кредиту позичальником, який в подальшому додатковою угодою від 01.03.2020 було продовжено на одинадцять днів. На час закінчення строку кредитування розмір заборгованості за кредитним договором № 349019030 від 19.02.2020 склав 34 459 грн 10 коп., яка складається з: 21\~500\~грн 00 коп. - тіла кредиту; 12 959 грн 10 коп. - проценти за користування кредитом. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ "Юніт Капітал", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором. За таких обставин, позовна заява ТОВ "Юніт Капітал" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №\~349019030 від 19.02.2020 та додаткової угоди від 01.03.2020 в розмірі 34 459 грн 10 коп. Щодо витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладеного між ТОВ "Юніт Капітал" та Адвокатським бюро "Тараненко і партнери"; додаткової угоди №\~25770514542 від 05.06.2025 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, акту прийому - передачі наданих послуг (а. с. 66-68). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. З урахуванням викладеного, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial