Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року в розмірі 21596 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та відповідачем договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн строком на 10 днів шляхом переказу на його платіжну картку. 17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та позивачем укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року перейшло до позивача. Відповідач зобов`язання за договором не виконав та не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. У зв`язку з порушенням зобов`язань заборгованість за договором станом на 06 листопада 2023 року становить 21596 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 25 лютого 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та відповідачем укладено договір №210225-35360-1, відповідно до п.п.1.1., 1.3. якого товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4000 грн строком на 10 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в п.1.3 цього договору (а.с.11-12). Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього договору (п.1.2. договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року). Відповідно до п.1.6. договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року, товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Згідно п.2.4. договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року позичальник зобов`язаний, зокрема, у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування та виконувати інші обов`язки, передбачені договором та чинним законодавством. У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п.1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч.2 ст.625 ЦК України (п.3.3. договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року). Підписавши даний договір позичальник засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись, та надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання електронного підпису в якості аналога власноручного підпису (п.5.2. договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року). У пункті 6 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, адреса, дані паспорта, ідентифікаційний номер, e-mail, номер мобільного телефону, а також зазначено, що договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 319935. 25 лютого 2021 року на виконання умов договору ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» здійснено переказ коштів відповідачу у розмірі 4000 грн на номер картки [NUMBER] , яка була зазначена як електронний платіжний засіб для здійснення переказу суми кредиту у договорі №210225-35360-1 (а.с.13). 17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО" укладено Договір про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» відступає (передає), а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО" приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (позичальниками за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору (а.с.35-37). Відповідно до Витягу з Акта приймання-передачі прав №1 до Договору відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року, боржником за кредитним договором №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року зазначено\~ [PERSON] (а.с.38). Відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 21596 грн, яка складається із: - простроченої заборгованості за сумою кредиту 4000 грн; - простроченої заборгованості по несплаченим процентам 796 грн; - заборгованості по несплаченим процентам згідно п.3.3. договору 16800 грн (а.с.14, 59-70). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по несплаченим процентам згідно п.3.3. договору у розмірі 16800 грн, суд зазначає таке. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. У пункті 3.3. договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року зазначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч.2\~ст. 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем, зокрема, нарахована заборгованість за процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення за період з 08 березня 2021 року по 05 липня 2021 року (включно) відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~у розмірі 16800 грн (а.с.59-70). У пункті 1.1. договору №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року, зокрема, зазначено, що кредит надається не на споживчі цілі. Статтею першою Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено, що споживчий кредит - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У кредитному договорі №210225-35360-1 не вказано на які цілі наданий кредит, зокрема, на підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Отже, договір №210225-35360-1\~від 25\~лютого 2021\~року на суму 4000 грн є дрібним побутовим споживчим кредитом, а тому на нього розповсюджуються положення\~Закону України «Про споживче кредитування». За положеннями пункту 6\~Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування»\~(у редакції\~Закону №533-IX від 17.03.2020), у разі прострочення споживачем у період\~з 1 березня 2020 року\~до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі,\~сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті,\~за прострочення виконання\~(невиконання, часткове виконання)\~зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Таким чином, передбачені договором №210225-35360-1 від 25 лютого 2021 року про споживчий кредит (пунктом 3.3.) платежі за прострочення виконання зобов`язань за період з 08 березня 2021 року по 05 липня 2021 року (включно) за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення стягненню з відповідача не підлягають. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача плати за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення (1277,50% річних), відповідно до п. 3.3. договору, за період з 08 березня 2021 року по 05 липня 2021 року (включно) відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~у розмірі 16800 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 4796 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 4000 грн та прострочена заборгованість по несплаченим процентам у розмірі 796 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає\~стягненню сума\~судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2594,76 грн ((2684+9000)*4796/21596) (а.с.40-47). Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу судом враховується, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Outcome: partial