Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 25 січня 2021 року відповідач [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк» ) кредитний договір № 501291416, згідно якого одержала кредит, зобов`язалась його повернути та сплатити відсотки за користування кредитом. [PERSON] свої зобов`язання не виконала, вимоги банку про погашення заборгованості відповідачем залишені без уваги. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 353312,31 грн. Також просив стягнути судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2025 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву не подала. Звернулась для суду з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» до 3000 грн. Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. В судове засідання представник позивача Цимбал В.І. не з`явився. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та її представник Хворост Д.М., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в засідання також не з`явились, про причини неявки не повідомили. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Судове засідання у даній справі, в яке не з`явились сторони, було призначено на 12 листопада 2025 року. Відповідно до частин 4 та 5 ст 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст рішення в даній справі судом складено 17 листопада 2025 року. Тому датою ухвалення рішення судом вказано 17 листопада 2025 року. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 січня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501291416, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 200000 грн строком на 60 місяців зі сплатою 37% річних за користування кредитом. Дата повернення кредиту визначена договором 25 січня 2026 року. Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів за даним договором підтверджується випискою про рух коштів по рахунку [PERSON] та меморіальним ордером від 25 сiчня 2021 року № 19933964. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем [PERSON] по кредитному договору №501291416 виконано, але [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконувала, щомісячно кредит не сплачувала. Станом на 27 вересня 2024 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 353312,31 грн, з яких: заборгованість за кредитом 177704,86 грн, заборгованість за процентами 175607,45 грн. При цьому розмір заборгованості, яка відображена у детальному розрахунку, не спростована будь-яким контррозрахунком відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Тому вимоги позивача про повернення всієї суми кредиту достроково ґрунтуються на нормах закону. На підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити вимоги, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 353312,31 грн. Відповідно до ч.1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору 4239,75 грн. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного. Позивач зазначає, що його витрати на професійну правничу допомогу становлять 28335,02 грн. Представник відповідача звернулась до суду з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» до 3000 грн. Судом встановлено, що 28.01.2025 між АТ «Сенс Банк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» укладений договір №1006 про надання послуг. Відповідно до договору, за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій передбачених п.1.1.1 п.1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду\~375грн; за отримання рішення суду 225грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів 7,85%. Згідно з ч.1 ст.133ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133ЦПКУкраїни до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137ЦПКУкраїни встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Статтею 137ЦПКУкраїни передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141ЦПКУкраїни розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 4 ст.137ЦПКУкраїни розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137ЦПКУкраїни передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 28.01.2025, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Судові витрати по справі відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved