Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

21.08.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 29.04.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1472405, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 14000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Товариство виконало зобов`язання та надано грошові кошти у розмірі та у строк визначені договором. Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором. 22.10.2024\~ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №22102024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 1472405 від 29.04.2024. Відповідно до виписки з особового рахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 57960,00 грн, яка складається з 14000,00 грн\~заборгованості за сумою кредиту, 36960,00 грн\~заборгованості за відсотками, 7000,00 грн\~сума по неустойці за порушення грошового зобов`язання. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 57960,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. 15.09.2025 суддею отримано відповідь на запит з виконавчого комітету Глобинської міської ради щодо встановлення місця реєстрації відповідача. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ «Універсал Банк». 03.11.2025\~до\~суду\~надійшла витребувана\~інформація. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, судові повістки про виклик [PERSON] до суду на 13:00 год 14.10.2025, на 13:00 год 18.11.2025 повернулися до суду не вручені з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою»(а.с.54,69). Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подала. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених\~ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні 18 листопада 2025 року завершено розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 29\~квітня 2024 року\~ТОВ ««Селфі Кредит»\~та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №1472405. \~Відповідно до п. 1.2 Договору, сума кредиту 14000,00 грн. Згідно п.п. 1.3., 2.2. Кредит надається строком на 357 днів з 29.04.2024. п.15.1. стардатна процентна ставка складає 1,5 %.п.1.4. періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 17 днів (а.с.8-12). Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М888 (а.с.15). Відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладено у відповідності до ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» Вих. № 20250325-263 Від 25.03.2025 10:12:17 на суму 14000,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» 9289344e-da88-466f-f82f-5b1a1b510cd3, номер транзакції в системі ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" 210011b52921c3fc7c6b03a5a766e2e0, Session ID 024325258690, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 16). Судом встановлено, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало зобов`язання за Договором № 1472405 та надало відповідачу кредит у розмірі 14000,00 грн. 14 листопада 2025 року АТ КБ «УНІВЕРСАЛ БАНК» листом від 14.11.2025 № БТ/Е-18007 на 16879-В від 31.10.2025 повідомили, що а ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) Банком було емітовано картку № [NUMBER] . - ; 29.04.2024 на банківську картку № [NUMBER] було здійснено успішну транзакцію та зараховано грошові кошти в сумі 14000 грн. Верифікація [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), власника банківської карти № [NUMBER] , була проведена згідно з регламентом Банку ( а.с.73). 22.10.2024 між ТОВ«СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 22102024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до боржників вказаних у Реєстрах Боржників (а.с.20-25). Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за\~Договором про споживчий кредит № 1472405 від 29.04.2024 року укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»\~та [PERSON] перейшло до\~ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»\~на підставі\~Договору відступлення права вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 22102024 від 22 жовтня 2024 року, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1472405 в загальній сумі 57960,00 грн (а.с.25). 12.08.2025 року на адресу відповідача направлялась письмова претензія про погашення кредитної заборгованості (а.с. 26 на звороті), однак відповідачем вона була проігнорована. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Договором укладеним з [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №1472505 від 29.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 22.10.2024 року, заборгованість [PERSON] становить 57960,00 грн, з яких 14000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 36960,00 грн заборгованість за відсотками, 7000,00 грн заборгованість за штрафом, пенею (а.с.16 на звороті - 19). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 14000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 14000,00 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 36960,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, суд дійшов таких висновків. \~ \~ \~ \~ Згідно з п.п 1.2, 1.5.1, 1.7. кредитного договору строк кредитування днів, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду грн., які нараховуються за ставкою 1,50%. в межах строку кредитування. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3%. Тип процентної ставки: фіксована. Статтею 203 ЦК встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. За змістом ст.1056-1ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст.1048ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім\~ст. 1048 ЦК України, і самим Договором. Таким чином, судом встановлено, що вимога про проценти нараховано протягом строку кредитування, відповідають умовам договору, на які погодився відповідач. Відтак, суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірності нарахованих відсотків. Відповідно до ст. ст.12,81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, суд вважає доведеними вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі грн, з яких 14000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), грн заборгованість за процентами. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7000,00 грн неустойки, суд зазначає наступне. Пунктом 6.4.1 Кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та /або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 2100,00 на четвертий день такого невиконання та /або неналежного виконання та п.6.4.2. у розмірі 154,00 грн. починаючи з 5 п`ятого дня за кожен день невиконання та /або неналежного виконання. А в силу, ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Окрім того, слід зазначити наступне. Відповідно до частини 1статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, відповідно до п. 18.\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків\~протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який відповідно до положень частини 4статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Законом №3498-IX\~від 22.11.2023р.\~рокузмінено обов`язок кредитодавця щодо списання неустойки в залежності від дати укладення договору про споживчий кредит та на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024р., кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань, то слід зазначити наступне. Пункт 18Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,у зв`язку з прийняттям Закону №3498-IX від 22.11.2023р.,змін не зазнав. Обов`язок кредитодавця списати неустойку у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування і надалі не залежить від дати укладення кредитного договору. Питання пріоритетності норм ЦК України Велика Палата Верховного Суду детально обґрунтувала у справі №334/3161/17 (п. 14-19 постанови від 22 червня 2021 року) та зазначила наступне: «УРішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012вказано: «Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному(абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК Українит а позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе. Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК Українипревалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми законуможуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України». Таким чином, до неустойки за кредитним договором, датою укладення якого є 29.04.2024р., застосуванню підлягає пункт 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якої відповідачка звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення виконання зобов`язань. За таких обставин покладання на відповідача обов`язку зі сплати кредитору (позивачу) штрафних санкцій у вигляді неустойки (пені), право на нарахування якого для кредитора передбачено умовами Договору №1472405 від 29.04.2024 року, суперечить діючому тимчасовому правовому регулюванню цивільних правовідносин та засадам справедливості і розумності, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 50960 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14000,00грн та заборгованість за відсотками - 36690 грн. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Усенко М.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 8000,00 грн (а.с.29-30). Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 57960,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 50960 грн, що становить 87,92 % від ціни позову. Отже з відповідача на користь позивача\~підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2129,77 грн, що складає 87,92 % від 2422,40 грн. Такж витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 7033,6 грн, що складає 87,92 % від 8000,00 грн.

Outcome: partial