Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

До суду\~11.08.2025\~звернувся представник\~позивача з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором №4911210\~від 23.08.2024\~р.\~в сумі\~23580\~грн.,\~з яких:\~6000\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~основному боргу;\~15\~580,00\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~відсоткам;\~3000\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~штрафами.\~Посилається на\~те,\~що 23.08.2024\~між ТОВ\~«Лінеура Україна»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №4911210\~від 23.08.2024\~року.\~22.04.2025\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено Договір факторингу №22042025 відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується відступити ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги в тому числі до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 22.04.2025 до Договору факторингу № 220420i5 від 22.04.2025 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 23580 грн. із яких: - 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~580,00 грн. сума заборгованості за процентами; 3000 грн. сума заборгованості за штрафами. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимушено звертається до суду за захистом свого порушеного права. 13.08.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати позов за правилами спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Як встановлено\~судом,\~23.08.2024\~між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №4911210,\~відповідно до\~умов якого,\~Товариство надало\~Позичальнику грошові\~кошти в\~розмірі 6000,00\~гривень у\~безготівковій формі\~ шляхом\~перерахування на\~платіжну картку,\~зазначену Клієнтом\~в особистому\~кабінеті системи\~Credit7.\~Сторони договору\~передбачили та\~погодили наступні\~умови:\~Фіксовану процентну\~ставку:\~стандартна -\~1%\~на день,\~знижена (за\~умовою своєчасної\~оплати)\~-\~0,35%\~на день.\~Строк кредитування - 360 днів. Періодичність платежів - кожні 30 днів; Договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора та пароля до особистого кабінету, що згідно із законом України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. У випадку невиконання умов щодо своєчасної оплати, до боргу застосовувалась стандартна ставка. Крім того, Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту за №4911210 від 23.08.2024 року, містить дані серії та номера паспорта [PERSON] , його податковий номер та адресу, номер телефону, електронну адресу. Згідно розрахунку заборгованості по договору про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту за\~№4911210\~від 23.08.2024\~рокувідповідач\~ [PERSON] ,\~має непогашену\~заборгованість перед\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» в розмірі 23580 грн., з яких: 6000 грн. сума заборгованості по основному боргу; 15 580,00 грн. сума заборгованості по відсоткам; 3000 грн. сума заборгованості за штрафами. 22.04.2025\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено Договір факторингу №22042025 відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується відступити ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги в тому числі до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 22.04.2025 до Договору факторингу № 220420i5 від 22.04.2025 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 23580 грн. За приписами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За приписами ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, для підписання договору №4911210\~ [PERSON] було використано електронний підпис з одноразовим ідентифікатором (33579) відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Отже, підписавши вищезазначений договір електронним ідентифікатором [PERSON] добровільно погодилася у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розміру, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення договору №4911210\~ [PERSON] в Інформаційно-телекомунікаційній системі через сайт www.credit7.ua з повною інформацією щодо споживчого кредиту та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Кредитний договір, договори факторингу, які у встановленому порядку недійсними не визнані та в яких визначені розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений при відступленні права вимоги, є підтвердженням суми заборгованості. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Оскільки позов задоволений в повному обсязі, судовий збір в сумі 3028 грн., сплачений позивачем при поданні позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved