Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача 21 січня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Медлайф» про стягнення заборгованості з орендної плати та про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 травня 2023 року між ним та відповідачем укладено договір оренди № 25/05-ХІІІ частини нежилого приміщення загальною площею 73,00 кв. м, розташованого на 1-му поверсі будівлі за адресою: [ADDRESS] . Приміщення передавалось у строкове платне користування відповідачу для розміщення аптеки на строк до 25 травня 2024 року включно. Строк оренди розпочався з 25 травня 2023 року, з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення. Указував, що 09 січня 2024 року відповідач листом повідомив його про припинення договірних відносин, просив зарахувати суму гарантійного платежу у рахунок орендної плати за січень 2024 року, а 23 січня 2024 року повідомив про своє бажання розірвати договір оренди, вказавши що приміщення звільнено і буде передано за актом приймання-передачі 31 січня 2024 року о 10:00 год. Позивач указує, що такі дії відповідача суперечать пункту 9.1 договору, яким передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, користування приміщенням розпочинається з моменту підписання акта приймання-передачі. Договір, у частині користування приміщенням, припиняє свою дію 25 травня 2024 року, стосовно інших, у тому числі фінансових зобов`язань - діє до повного їх виконання. Стверджує, що пункт 9 договору не передбачає право орендаря достроково припинити дію як самого договору, так і оренди приміщення. Натомість підпунктом 4.3.6 договору орендар має право ініціювати дострокове припинення терміну користування приміщенням, за умови попередження орендодавця за два (один) місяць до моменту фактичного припинення користування приміщенням. Дострокове припинення терміну користування приміщенням не звільняє орендаря від оплати орендодавцю орендної плати до моменту належного оформлення уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі приміщення і проведення остаточних розрахунків з орендодавцем. Сторони не підписали акт приймання-передачі приміщення, яке продовжувало перебувати у користуванні відповідача, включно до лютого місяця 2024 року. Пунктом 6.7 договору оренди передбачено, що у випадку дострокового припинення дії цього договору з вини або ініціативи орендаря, орендна плата за один останній місяць терміну користування приміщенням залишається у розпорядженні орендодавця, яка згідно з пунктом 3.1.1 договору за кожний календарний місяць користування приміщенням здійснюється орендарем авансовим платежем до 25 числа поточного місяця та складає 54 450,00 грн. Позивач указує, що за періоди з 25 грудня 2023 року до 25 січня 2024 року, з 25 січня 2024 року до 25 лютого 2024 року він виставив рахунки-фактури на загальну суму 108 900,00 грн, які відповідач проігнорував. Посилаючись на пункт 6.4 договору, указує, що орендар, який не сплатив орендну плату у строки, визначені договором, має сплатити йому як орендодавцю штраф у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення у сумі 34 303,50 грн, 3 % річних від суми боргу за два місяці прострочення у сумі 563,89 грн та інфляційне збільшення - 763,61 грн. Крім того, 12 лютого 2024 року він через свого представника звернувся до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві за фактом викрадення майна з приміщення, яке орендував відповідач та яке зникло разом з виїздом відповідача. Оскільки кримінальне провадження не було порушено, встановлено наявність цивільно-правових відносин між орендарем та орендодавцем, позивач змушений звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди. Позивач стверджує, що відповідач завдав збитків, шляхом викрадення з приміщення належного йому майна, а саме: електролічильника, розеток, вимикачів, систем пожежної сигналізації (прибору оповіщення; пожежних датчиків), ковроліну червоного кольору (73 кв. м), двох замків та каналів вентиляції, на загальну суму 120 273,99 грн. Посилаючись на порушення своїх прав, [PERSON] просив суд стягнути з відповідача 108 900,00 грн - заборгованості з орендної плати, 34 303,50 грн - 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення; 763,61 грн - інфляційне збільшення та 563,89 грн - 3 % річних від суми боргу, 120 273,99 грн - суму завданих збитків. Вирішити питання розподілу судових витрат. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. У заяві по суті позовних вимог представник позивача зазначає, що гарантований платіж не підлягає поверненню орендарю згідно з пунктом 6.7 договору. На лист відповідача від 09 січня 2024 року орендодавець 01 лютого 2024 року направив лист в якому просив погасити на протязі трьох днів заборгованість з орендної плати за січень 2024 року та попередив, що з 25 січня 2024 року до моменту передачі приміщення буде виставлено рахунок з оплати оренди. Звертає увагу суду, що акт приймання-передачі приміщення досі не підписано. Вказує, що відповідач не довів того, що він не користувався у лютому місяці 2024 року приміщенням. Анулювання ліцензії з 15 лютого 2024 року за адресою знаходження приміщення підтверджує той факт, що відповідач не лише порушив порядок виконання зобов`язань за договором оренди, а й спричинив матеріальні збитки орендодавцю. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов визнав частково, просив задовольнити його у частині стягнення орендної плати за 6 днів користування поміщенням у січні 2024 року, а саме з 26 січня 2024 року до 31 січня 2024 року у розмірі 10 538,70 грн. Пояснив, що між сторонами був укладений договір оренди. На виконання пункту 3.4 договору та з урахуванням пункту 3.1.1 договору, відповідач на користь позивача 26 травня 2023 року здійснив платіж у розмірі 43 832,85 грн - гарантійний платіж за останній місяць оренди (за вирахуванням обов`язкових платежів до бюджету). При цьому належним чином виконував свої зобов`язання щодо сплати оренди у строк з 25 травня 2023 року до 25 грудня 2023 року, що позивач не заперечує. Стверджує, що за час користування орендованим приміщенням у відповідача перед позивачем не було заборгованості за жодним із взятих на себе зобов`язань, тому станом на 26 грудня 2024 року сума, сплачена 26 травня 2023 року, залишилася для орендодавця, як гарантія оплати за один останній місяць терміну користування, тобто за користування орендованим приміщенням у строк з 25 грудня 2023 року до 25 січня 2024 року. Указує, що фактично відповідач сплатив орендну плату включно до 25 січня 2024 року. При цьому зазначає, що 31 січня 2024 року о 10:00 год позивач не з`явився підписати акт приймання-передачі. Ключі від приміщення було залишено у іншого орендаря позивача, в цьому ж приміщенні, за усним розпорядженням позивача (по телефону). Стверджує, що у лютому місяці 2024 року відповідач не користувався приміщенням, що підтверджується довідкою з Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві, та заявою про відкликання у лютому місяці 2024 року ліцензії на провадження господарської діяльності за місцем знаходження орендованого приміщення. Крім того, відповідач виконав вимоги пункту 4.3.6 договору, попередив орендодавця за місяць про те, що має намір розірвати договір оренди приміщення, та підготував акт приймання-передачі, як визначено умовами договору. Умовами договору не передбачена будь-яка відповідальність, штрафні санкції чи збитки за недотримання сторонами строків повідомлення про дострокове розірвання договору. У додатку № 8 до позовної заяви позивач наводить розрахунок штрафних санкцій, які суперечать Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» і тому не підлягають стягненню з відповідача. Фотографії додані до позовної заяви не підтверджують, що недоліки, які на них відображені дійсно мали місце в орендованому приміщенні, після його звільнення відповідачем, як і не підтверджують того, що зображені на них недоліки, заподіяні були саме відповідачем чи його працівниками. На підтвердження цього факту позивач не долучив жодних належних та допустимих доказів. Зазначений розмір збитків, позивач підтверджує довідкою за підписом його самого і з розрахунком здійсненим ним на власний розсуд. Тобто розмір збитків не підтверджується жодними належними доказами. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. ? 23 січня 2025 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, справу призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання; ? 21 лютого 2025 року від представника відповідача надійшов відзив; ? 07 березня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив; ? 18 березня 2025 року протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Встановлено, що 25 травня 2023 року [PERSON] (орендодавець) та ПП «Медлайф» (орендар) уклали договорі оренди приміщення № 25/05-ХІІІ. Предмет договору: орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти у строкове платне користування частину нежилого приміщення площею 73,00 кв. м, розташоване на 1-му поверсі будівлі за адресою: [ADDRESS]. Приміщення передається в оренду для розміщення там аптеки (пункт 1.2 договору). Пунктом 2.1 договору передбачено, що право орендаря на користування приміщенням виникає одночасно із підписанням уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі приміщення, але не пізніше 25 травня 2023 року і закінчується 25 травня 2024 року (термін оренди). В акті зазначається стан приміщення на момент його передачі та показання приладів обліку комунальних послуг, (теплової енергії, електропостачання, холодного та гарячого водопостачання тощо). Орендодавець передає приміщення орендареві в термін до 25 травня 2023 року включно. Передача здійснюється за актом приймання-передачі. У момент підписання акта приймання-передачі орендодавець передає орендареві ключі від замків на вхідних дверях до приміщення. Передача приміщення не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на нього (пункт 2.2 договору). Приміщення вважається, переданим орендареві чи поверненим орендодавцю з дати підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця - при передачі приміщення в оренду; на орендаря - при поверненні приміщення орендодавцю по закінченні строку дії цього договору, його дострокового розірвання чи припинення (пункт 2.4 договору). Пунктом 3.1.1 договору визначено, що починаючи з 25 травня 2023 року до 25 травня 2024 року орендна плата складає 54 450,00 грн, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб (у розмірів згідно з діючим законодавством України, на дату здійснення платежу), який утримується із зазначеної суми орендарем (податковий агент) і перераховується до бюджету. Зазначений розмір може змінюватися з урахуванням положень цього договору орендна плата за кожний календарний місяць користування приміщенням здійснюється орендарем авансовим платежем до 25 числа поточного місяця. Валютою платежу за договором є українська гривня. Відповідно до пункту 3.4 договору для забезпечення виконання орендарем зобов`язань з оплати платежів, передбачених цим договором або відшкодування можливих збитків та шкоди, завданих приміщенню чи орендодавцю, орендар, протягом трьох банківських днів з моменту укладання цього договору, сплачує орендодавцю суму рівну розміру орендної плати за один календарний місяць, яка у випадку відсутності у орендаря будь-якої заборгованості перед орендодавцем згідно з умовами цього договору, буде зарахована, як частина орендної плати та інших платежів та зобов`язань згідно з умовами цього договору за користування приміщенням протягом останнього місяця строку користування приміщенням. Протягом строку дії цього договору внесена орендарем сума, що дорівнює розміру орендної плати за один останній місяць користування приміщенням індексації не підлягає та проценти на неї не нараховуються. У випадку виникнення заборгованостей орендаря за будь-яким зобов`язанням (платежу), передбаченому цим договором. Орендодавець має право утримати розмір такої заборгованості за рахунок внесеної орендарем суми, що дорівнює орендній платі за один останній місяць користування приміщенням, письмово повідомивши про це орендаря, а останній зобов`язується протягом десяти днів з моменту отримання такого повідомлення поповнити (поновити) суму, що дорівнює розміру орендної плати за один останній місяць до попереднього розміру. Згідно з пунктом 3.6 договору орендна плата нараховується за весь період фактичного користування приміщенням, а саме з 25 травня 2023 року і до дати повернення приміщення орендодавцю, тобто дату підписання акта приймання-передачі приміщення. Відповідно до пункту 4.3.6 договору ініціювати дострокове припинення терміну користування приміщенням, за умови попередження орендодавця за два (один) місяць до моменту фактичного припинення користування приміщенням. Дострокове припинення терміну користування приміщенням не звільняє орендаря від оплати орендодавцю орендної плати до моменту належного оформлення уповноваженими представниками сторін акта прийому-передачі приміщення і проведення остаточних розрахунків орендодавцем. Відповідно до пункту 6.4 договору у разі прострочення терміну здійснення орендної плати та інших платежів, вказаних у цьому договорі, на термін, що перевищує 10 (десять) банківських дні, орендар сплачує орендодавцю штрафну санкцію у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та крім того, відповідно до статті 625 ЦК України сплачує орендарю 3% річних від суми боргу. У випадку дострокового припинення дії цього договору з вини або ініціативи орендаря орендна плата за один останній місяць терміну користування приміщенням залишається у розпорядженні орендодавця (пункт 6.7 договору). 25 травня 2023 року ПП «Медлайф» та [PERSON] підписали акт приймання-передачі, згідно з яким сторони засвідчили, що приміщення передано в задовільному стані, придатному для використання відповідно умов договору. Орендар претензій та зауважень до стану приміщення не мав. 26 травня 2023 року ПП «Медлайф» здійснило платіж у розмірі 43 832,85грн - гарантійний платіж за останній місяць оренди. Встановлено, що ПП «Медлайф» станом 25 грудня 2023 року сплатило орендну плату за період з 26 листопада 2023 року до 25 грудня 2023 року у сумі 43 832,25 грн. Заборгованості за попередні періоди перед орендодавцем [PERSON] немає, що позивачем не оспорюється. Листом від 09 січня 2024 року вих. № 9-01/24 ПП «Медлайф» повідомило позивача про необхідність припинити дію договору оренди з 01 лютого 2024 року, а гарантійний платіж, сплачений у сумі 43 832,25 грн , просило зарахувати у рахунок орендної плати за січень 2024 року, як за останній місяць оренди. Листом від 23 січня 2024 року вих. №23-01/24 ПП «Медлайф» повідомило орендодавця про бажання розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 25/05- ХШ від 25 травня 2023 року. У зв`язку із цим орендоване приміщення за адресою: [ADDRESS] вже звільнено і буде передано йому за актом приймання-передачі 31 січня 2024 року о 10:00 год. Просило позивача прибути особисто або прислати представника для огляду і прийняття цього приміщення на 10: 00 год 31 січня 2024 року. Також повідомлено, що у випадку його неявки, приміщення буде оглянуто в присутності будівельного експерта з технічного огляду будівель та споруд про що буде складено акт огляду орендованого приміщення. У подальшому цей акт огляду разом з ключем від орендованого приміщення буде направлено йому за адресою, що вказана у Розділі 10 договору. До договору долучено два примірника акта приймання-передачі та два примірника додаткової угоди про розірвання договору нежитлового приміщення № 25/05-ХІІІ від 25 травня 2023 року. Відповідно до рахунку-фактури № 27-12 ХІІІ від 27 грудня 2023 року оренда приміщення за адресою: [ADDRESS] за січень 2024 року становить 54 450,00 грн. Згідно з рахунком-фактурою № 25-01 ХІІІ від 25 січня 2024 року оренда приміщення за адресою: [ADDRESS] за лютий 2024 року становить 54 450,00 грн. Листом від 31 січня 2024 року [PERSON] відповів ПП «Медлайф» на лист щодо необхідності припинення дії договору оренди та вказав, що гарантований платіж він залишає за собою, рекомендував погасити заборгованість з орендної плати за період з 25 грудня 2023 року до 25 січня 2024 року. В іншому випадку будуть застосовані санкції. Нагадав, що договір оренди діє до підписання акта приймання-передачі приміщення, відповідно до цього часу буде нараховуватися орендна плата. 12 лютого 2024 року представник позивача звернувся до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві, який повідомив, що 12 грудня 2023 року за адресою: [ADDRESS], відбувся конфлікт щодо розподілу майна між сторонами договору оренди, що зафіксовано в протоколі прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12 грудня 2023 року. Дарницьке управління поліції, провівши перевірку, встановило, що у зверненні даних, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення не виявлено, відомості до ЄРДР не вносилися та досудове розслідування не розпочате. Про що 08 березня 2024 року Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві складено довідку. [PERSON] склав довідку (без дати) згідно з якою вказав, що 12 лютого 2024 року, під час огляду приміщення (прийому приміщення за актом проймання-передачі, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №25/05-ХШ від 25 травня 2023 року, за адресою: [ADDRESS], ним виявлено крадіжку належного йому майна ПП «Медлайф», зокрема: 1. Відсутнє електропостачання: Електролічильник NIK 2301 АР 3.0000.М.11. вартістю 1 664,00 грн; розетки Schneider еіссігіс Asfora 22 піт, вартість 3 036 грн; вимикачі Schneider eleclric у кількості 8 шт, вартістю 1 184 грн. 2. Система пожежної сигналізації: прибор оповіщення - ІІПКП Тирас 4 ПІ, вартістю 11 376 грн; пожежні датчики Аргон СПД 310 у кількості 8 шт, вартістю 2 608 грн. 3. Ковролін червоного кольору BaltaWitakc 2505-10 (73 кв. м), вартістю 78 228,99 грн. 4. Відсутність двох замків brutio на внутрішніх дверях, вартість 1 202 грн. 5. Відсутність каналів вентиляції (повітропровід оцинкований) 35 м, вартістю 15 375 грн. 6. Пошкоджений фасад 28 кв. м вартість 5 600 грн. Загальна сума збитків становить 120 273,99 грн. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює в пункті обміну валют за адресою: [ADDRESS]. У цьому приміщенні знаходилася також аптека. Коли орендарі аптеки виїжджали з приміщення, вони вивезли свої меблі, а ключі від приміщення залишили їй. Потім приїхали невідомі особи, зі згоди орендодавця вона віддала їм ключі від приміщення. Ці люди забрали зі стін електрощитову, розетки, труби, сигналізацію. Зі слів орендодавця вона знає, що ці речі належали йому та їх забрали представники аптеки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що раніше працювала в ПП «Медлайф», працевлаштувалася тоді, коли аптека вже функціонувала, для роботи аптеки все було облаштовано. Вона не бачила приборів сигналізації чи вентиляції в приміщенні аптеки. Також на підлозі не лежав ковролін. Після повідомлення керівництва ПП «Медлайф» про припинення договору оренди, вона зібрала товар та техніку та за згодою орендодавця передали ключі від приміщення дівчатам з пункту обміну валюти. Працівники орендаря вивезли меблі. В її обов`язки входило зібрати ліки та комп`ютери, всім іншим займався регіональний менеджер. Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов. підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надавши оцінку зібраним доказам, умовам договору оренди, суд установив, що за час користування орендованим приміщенням у 2023 році у відповідача перед позивачем не було заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями за договором оренди. Станом на 26 грудня 2023 року заборгованості зі сплати оренди не було. Сума орендної плати, сплачена 26 травня 2023 року, залишалася для орендодавця як гарантія оплати за останній місяць терміну користування, що відповідає вимогам пункту 6.7 договору, тобто за користування орендованим приміщенням ПП «Медлайф» у строк з 25 грудня 2023 року до 25 січня 2024 року. Отже, з урахуванням всіх здійснених оплат, у тому числі і гарантійного платежу, ПП «Медлайф» сплатило орендну плату включно до 25 січня 2024 року. При цьому позивач не довів належними та допустимими доказами, що відповідач продовжував користуватися орендованим приміщенням у лютому 2024 року. Твердження позивача про те, що до моменту підписання акта приймання-передачі приміщення договірні відносини між сторонами не припинилися, і він вправі продовжувати нараховувати орендну плату, суд до уваги не бере, оскільки відповідач, скориставшись наданим йому пунктом 4.3.6 договору правом ініціювати дострокове припинення терміну користування приміщенням, попередив орендодавця про це і, визнавши дату розірвання договірних відносин - 31 січня 2024 року, припинив користування приміщенням, про що 23 січня 2024 року повідомив орендодавця. У свою чергу, припинивши користуватися приміщенням, відповідач на виконання вимог пункту 2.4 договору підготував та направив орендодавцю акт приймання-передачі приміщення, запросив останнього 31 січня 2024 року о 10:00 год підписати акт та отримати ключі від приміщення. Однак 31 січня 2024 року о 10:00 год орендодавець не з`явився, акт не підписав, що сторонами не заперечується. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Добросовісність необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, договором. Твердження позивача про те, що ПП «Медлайф» має сплатити орендну плату за період з 25 грудня 2023 року до 25 січня 2024 року, оскільки гарантійний внесок він залишає за собою на підставі пункту 6.7 договору, суд відхиляє, оскільки вказаний пункт договору не створює для орендаря обов`язку додаткового внесення орендної плати за останній місяць оренди приміщення, за умови, що він не має заборгованості перед орендарем. Судом раніше встановлено, що станом на 25 січня 2024 року ПП «Медлайф» не мав будь-якої заборгованості перед орендодавцем [PERSON] . Отже, ПП «Медлайф» має сплатити на користь орендодавця орендну плату за період з 26 січня 2024 року до 31 січня 2024 року, тобто за 6 календарних днів, у розмірі (54 450,00 (орендна плата за місяць) : 31 (днів у січні 2024 року) = 1 756,45 грн (за день) х 6 (днів користування у січні 2024 року) = 10 538,70 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що всупереч умовам договору, а також порушуючи норми діючого законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином та у повному обсязі не виконав, орендну плату у встановлені договором розмірі та строки не сплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 10 538,70 грн. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так, у пункті 6.4 договору сторони передбачили, що у разі прострочення терміну здійснення орендної плати та інших платежів, вказаних в цьому договорі, на термін, що перевищує 10 (десять) банківських дні, орендар сплачує орендодавцю штрафну санкцію у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.4 договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у сумі 34 303,50 грн. З огляду на встановлений під час розгляду справи розмір заборгованості відповідача з орендної плати за 6 днів січня 2024 року у сумі 10 538,70 грн, судом здійснено власний розрахунок штрафної санкції, з урахуванням визначеного в позові (розрахунку) періоду нарахування, а саме 10 538,70 грн х 05 % х 63 = 3 319,70 грн. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що штрафні санкції, визначені умовами договору, не підлягають стягненню, оскільки їх розмір суперечить Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», скільки вказаний закон регулює договірні правовідносини між підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі статті 625 ЦК України позивач нарахував та вимагає стягнення з відповідача суми 3 % річних у розмірі 563,89 грн та інфляційного збільшення - 763,61 грн. Суд здійснив власний розрахунок 3 % річних та інфляційного збільшення, з урахуванням визначеного в позові (розрахунку) періоду нарахування та індексу інфляції, а саме: розрахунок 3 % річних :10 538,70 х 3 % х 63:365 = 54,57 грн; розрахунок інфляційного збільшення: 10 538,70 х 1.007012 - 10 538,70 = 73,90 грн. Ураховуючи положення статті 13 ЦПК України, на користь позивача також підлягає стягненню 54,57 грн - 3 % річних, 73,90 грн - інфляційне збільшення, 3 319,70 грн - штрафні санкції, передбачені договором. Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України). Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві майнової шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Отже, за змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків. Фотографії долучені до позову не підтверджують, що недоліки, які на них відображені, дійсно мали місце в орендованому приміщенні, після його звільнення відповідачем. В матеріалах справи відсутні докази, що вказані позивачем збитки заподіяні відповідачем чи його працівниками. Надаючи оцінку зібраним доказам: фотографіям, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, довідці Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві, письмовим поясненням відповідача, показам свідків, суд дійшов висновку, що причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та пошкодженням нерухомого майна, яке перебуває у власності позивача, у цій справі позивачем не доведено належними доказами, що в силу вимог положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, як і не доведено розміру завданої майну шкоди. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 538,70 грн - заборгованість з орендної плати, 54,57 грн - 3 % річних, 73,90 грн - інфляційне збільшення, 3 319,70 грн - штрафні санкції, передбачені договором, а всього 13 986,87 грн. В іншій частині позову слід відмовити за необгунтованістю. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з частинами першою, другою статті 133 ЦПК України до судових витрат, зокрема, відносяться: судовий збір, витрати на правову допомогу, витратити, пов`язані із проведенням експертизи. За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] за подачу позову сплатив 2 648,05 грн судового збору. Позов [PERSON] задоволено частково (5,21%). Отже, на корись [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 137,96 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial