Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

02.09.2023 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено кредитний договір № 02.09.2023-100002999, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. строком на 70 днів до 10.11.2023, процентна ставка 1,3% за один день користування кредитом, комісія 15% від суми кредиту. Отримання відповідачем кредиту в розмірі 7000,00 грн. підтверджується квитанцією від 02.09.2023. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 02.09.2023 № 02.09.2023-100002999 має заборгованість в розмірі 14420,02 грн., а саме: 7000,00 грн. основна сума боргу; 6370,02 грн. заборгованість за процентами; 1050,00 грн. заборгованість за комісією. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розрахунок заборгованості за кредитним договором від 02.09.2023 №02.09.2023-100002999 в частині нарахування комісії в розмірі 1050,00 грн. суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (далі Закон України № 1734-VIII), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи зазначене, комісія, пов`язана з наданням кредиту, може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Отже, умова кредитного договору № 02.09.2023-100002999 від 02.09.2023, який укладений після набуття чинності Законом України № 1734-VIII, тобто після 10 червня 2017 року, щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України № 1734-VIII. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року по справі № 752/4008/20 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 108790731), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 02.09.2023 №02.09.2023-100002999 становить: 14419,99 1050,00 = 13369,99 грн., з яких: 7000,00 грн. основна сума боргу; 6369,99 грн. заборгованість за процентами. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, оскільки позивачем доведено загальну заборгованість відповідача за кредитним\~договором від\~02.09.2023\~№ 02.09.2023-100002999 на суму 13369,99 грн., позов підлягає задоволенню у зазначеній частині. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2). До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 26.09.2025 № СЦ00041663, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 13369,99 грн., що становить 92,72% від ціни позову, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2422,40*92,72% = 2246,05 грн. Інші документально підтверджені судові витрати в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial