Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у формі заяви-приєднання до кредитного договору №10211029444 у розмірі 35 303,85 грн, посилаючись на те, що 03.06.2021 між відповідачем та позивачем був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 31 558,92 грн. Позивач свої зобов`язання згідно з умовами договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти, але позичальник взяті на себе зобов`язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України до суду не подано. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Процесуальні дії у справі. 06.10.2025 року позовна заява надійшла до суду. 07.10.2025 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 08.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом надсилалась зазначена ухвала на адресу відповідача, однак на адресу суду 24.10.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 27.10.2025 постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, здійснивши перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.11.2025 на 15 год. 30 хв. у приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, місто Калинівка, вулиця В. Нестерчука, будинок № 70. Сторони у справі в судове засідання призначене на 18.11.2025 не з`явились, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» Юхименко Ю.Ю. разом із позовною заявою подав клопотання розглянути цивільну справу за цим позовом без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Виклик відповідача [PERSON] про місце, дату і час судового засідання здійснювався шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження у справі, ухвали про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та судової повістки на адресу відповідача. Однак, до початку засідання відомостей щодо вручення чи не вручення поштового повідомлення не надходило. Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом оголошення про виклик особи до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Однак, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Враховуючи наведене, судом 18.11.2025 через неявку відповідача, що повідомлялася належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, постановлено розглядати цю справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-281 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом установлено, що 03.06.2021 між відповідачем та ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір №10211029444, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 31 558,92 грн і зобов`язався повернути його, а також сплатити проценти у термін встановлений договором. У паспорті споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 03.06.2021, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. Згідно з умовами кредитного договору №10211029444, сума кредиту за даним договором складає 31 558,92 грн, термін 18 календарні місяці, 4,5 % щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01% за користування кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлена на рівні 42,55% річних від загальної суми кредиту. Перший внесок за товар склав 4 000,00 грн. та був сплачений покупцем продавцю в момент придбання товару. Розмір щомісячного платежу за погашення тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 1 753,41 грн з моменту укладення Кредитного договору до 03.12.2021 включно, з 04.12.2021 розмір щомісячного платежу становить 3 173,56 грн, а щомісячний платіж повинен сплачуватися до 3 числа кожного місяця. Сторони погодили графік платежів, який містить інформацію про дату платежу, річні відсотки за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом, реальну процентну ставку та штраф при простроченні сплати чергового платежу, комісію РКО. Судом також встановлено, що 03.06.2021 [PERSON] особисто підписав заяву на отримання споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту, якими засвідчив ознайомлення з усіма істотними умовами зобов`язання. Із долученого рахунку-фактури № 7ФТ-1091-6498683 від 03.06.2021 вбачається, що [PERSON] придбав за кредитні кошти у сумі 237,50 аксесуари к мобільним телефонам GLOBAL Full Glue для APPLE iPhone 11; у сумі 237,50 чохол для смарт. INTALEO (Smoky) для APPLE iPhone 1; у сумі 23 049,10 грн смартфон APPLE iPhone 11 128 GB (white) (no adapter); у сумі 449,90 грн. прим. комп. прог. SUPPORTUA Family Eye (1 рік / 1 пристрій): у сумі 760,00 грн. мережева зарядка APPLE 20W USB-C Power Adapter; у сумі 1 699,00 грн. услуга «Экстра сервис»; у сумі 4 199,00 грн. страховий продукт «Мастер Сервіс» UP Фокстрот, тобто, фактично ним отримано кредит у сумі 30 632,00 грн. Згідно заяви на отримання споживчого кредиту від 03.06.2021 передбачена сплата страхового платежу у розмірі 4 926,92 грн. на рахунок ТДВ «СК «ЕКТА», також страхові послуги передбачені п. 3.4 кредитного договору №10211029444. Внаслідок чого, був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику №10211029444 від 03.06.2021, який особисто підписаний відповідачем. В пункті 3.8 кредитного договору №10211029444 щомісячна комісія за управління кредитом визначена у розмірі 4,5 % від суми кредиту. Необхідність сплати щомісячної комісії за управління (обслуговування) кредиту, передбачена в Додатку №1 до кредитного договору про надання споживчого кредиту №10211029444 (колонка 6 графіку). Загальний розмір комісії за управління (обслуговування) кредиту з 03.01.2022 до 05.12.2022 сукупно складає 17 041,80 грн. Відповідно до п. 3.5 кредитного договору № 10211029444, факт отримання товару (ів) та послуг (и) підтверджується особистим підписом покупця у листі-зобов`язанні та/або відповідному правочині на отримання послуги. Разом з тим, з наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором №10211029444 судом встановлено, що [PERSON] на виконання своїх обов`язків за кредитним договором №10211029444 від 03.06.2021 здійснював повернення ТОВ «Сучасний Факторинг» частини суми кредитних коштів, зокрема, за період з 03.09.2021 по 03.03.2022, ним було сплачено 11 570,00 грн. Вказана поведінка [PERSON] щодо повернення ТОВ «Сучасний Факторинг» частини суми кредитних коштів свідчить про визнання ним існування кредитного зобов`язання, а також підтверджує факт отримання [PERSON] погодженої суми грошових коштів. Натомість, як видно з виписки з особового рахунку за кредитним договором №10211029444, [PERSON] свої зобов`язання з повернення грошових коштів, сплати комісії/відсотків у повному обсязі не виконав, допустивши прострочення зобов`язання, внаслідок чого, станом на 11.09.2025 включно, його заборгованість становить 35 303,85 грн, яка складається з: загальна заборгованість за тілом кредиту - 19 990,08 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків - 15 313,77 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування - 0,00 грн. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем кредитного договору №10211029444 від 03.06.2021 та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростовані, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення. Суд враховує, що позивачем доведений факт досягнення сторонами домовленості по кредитному договору щодо умов користування кредитними коштами, з якими відповідач погодився. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 2422,4 грн. необхідно стягнути на його користь з відповідача. У поданому позові ТОВ «Сучасний Факторинг» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмір 10 000 грн. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги до позовної заяви долучено: копію договору № 20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025, укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Тараса Онищенка», копію акту № 584 прийому-передачі наданих послуг від 11.09.2025 та копію платіжної інструкції №912125 від 24.09.2025 про сплату позивачем 10000 грн. на рахунок цього адвокатського обєднання. В копії акту № 584 прийому-передачі наданих послуг від 11.09.2025 зазначено перелік наданих послуг: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості, узгодження правової позиції, складання позовної заяви, вартість цих послуг складає 10 000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, обсягом наданих адвокатських послуг, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу у сумі 10 000 грн. є завищеним. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача. Вказану суму суд вважає співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами). На підставі викладеного та

Outcome: approved