Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

ТзОВ "ФК "ЕЙС"\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №911134710 від 26.01.2022 у розмірі 15 047,50 грн., судового збору у розмірі 2 422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.01.2022 між\~ТОВ "Манівео\~швидка фінансова допомога"\~та [PERSON] було укладено договір №911134710. Первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі. Відповідач не виконала умови договору. Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу. З огляду на зазначене, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №911134710 від 26.01.2022 у розмірі 15 047,50 грн. яка складається з 13 000,00 грн. заборгованості за тілом та 2\~047,50 грн. заборгованості за відсотками. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29.09.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279\~Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. 06.10.2025 року від відповідача надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду. 09.10.2025 року від представника позивача надійшли заперечення на клопотання. 10.10.2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення. 13.10.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 26.01.2022 між\~ТОВ "Манівео\~швидка фінансова допомога"\~та [PERSON] укладено договір №911134710. Відповідно до пункту 1.3 Договору Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за Договором у сумі 13000,00 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 25.02.2022 року. Кредитні кошти в сумі 13000,00 грн надано Позичальнику 26.01.2022 року в безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку відповідача №5167-91ХХ-ХХХХ-8296 зазначену ним в Заявці на отримання грошових коштів в кредит, що підтверджується довідкою №КНО-07.8.5/1308БТ виданою\~АТ "ПУМБ"\~, платіжним дорученням №е0с90f88-1b52-445a-b9cb-a621b2faadb0 від 26.01.2022. Таким чином, суд приходить до висновку, що належними доказами по справі доведено факт перерахування кредитних коштів за Договором відповідачу. 28.11.2018 року між\~ТОВ "Таліон Плюс"\~та\~ТОВ "Манівео\~швидка фінансова допомога"\~укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого\~ТОВ "Таліон Плюс"\~відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. 30.10.2023 року між\~ТОВ "Таліон Плюс"\~та\~ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС"\~укладено Договір факторингу 301023-01, відповідно до умов якого\~ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. 08.07.2025 року між\~ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС та Позивачем укладено Договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача, становить 15 047,50 грн., яка складається з: 13 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2\~047,50 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У цій справі судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом. Тому, з огляду на те, що доказів на погашення відповідачем вказаної заборгованості матеріали справи не містять, суд доходить висновку, що позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії №911134710 від 26.01.2022 року у загальному розмірі 15 047,50 грн., що складається з наступного: 13 000,00 грн. заборгованість по кредиту; 2\~047,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам. Щодо питання\~про\~розстрочку\~чи відстрочку\~виконання\~рішення\~суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив\~рішення, може визначити порядок його\~виконання, надати відстрочення або розстрочення\~виконання, вжити заходів для забезпечення його\~виконання,\~про\~що зазначає у\~рішенні. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку\~виконання, відстрочення або розстрочення\~виконання\~судового\~рішення\~є обставини, що істотно ускладнюють\~виконання\~рішення\~або роблять його неможливим. Вирішуючи питання\~про\~відстрочення чи розстрочення\~виконання\~судового\~рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення\~виконання\~судового\~рішення\~не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого\~рішення, ухвали, постанови. Статтею 33 Закону України "Про\~виконавче провадження"\~передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють\~виконання\~рішення\~або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із\~заявою\~про\~відстрочку або\~розстрочку\~виконання\~рішення.\~Рішення\~про\~розстрочку\~виконується в частині та у строки, встановлені цим\~рішенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10\~Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про\~практику розгляду судами скарг на\~рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення\~заяви\~про\~розстрочку\~виконання\~рішення\~суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають\~виконання\~рішення\~суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому,\~виконання\~судового\~рішення\~має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Горнсбі проти Греції"). Термін, протягом якого судове\~рішення\~залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання\~про\~затримку\~виконання\~судового\~рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу. З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення\~виконання\~рішення\~можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють\~виконання\~рішення\~або роблять його неможливим. Під час вирішення питання\~про\~розстрочення\~виконання\~рішення\~суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене\~рішення, тобто стягувача. Відповідач в обґрунтування своєї\~заяви\~щодо розстрочення виконання\~рішення\~суду надала суду виписку з власного рахунку щодо нарахування заробітної плати. Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували її фінансовий стан як боржниці, наявність рухомого й нерухомого майна. За умовами кредитного договору позичальниця взяла на себе зобов`язання сплатити кредит протягом 30 днів у строк до 25.02.2022 року, однак відповідач не виконала свої кредитні зобов`язання протягом 3 років після такої. За таких обставин, суд вважає, що відсутні виключні підстави в розумінні ст. 267\~ЦПК України,\~ст. 33 Закону України "Про\~виконавче провадження"\~для розстрочення виконання\~рішення\~суду, а тому клопотання відповідача\~про\~розстрочку\~\~виконання\~судового\~рішення\~задоволенню не підлягає. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, "що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial