Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

26 вересня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер 0725582900:09:001:1600, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в селі Миляновичі Турійського району Волинської області, земельну ділянку, площею 0,3589 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0039, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього є позивачка, як дружина спадкодавця, та відповідач у справі, як син спадкодавця. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього, яка звернулася у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки та житловий будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право на 3/4 часток спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і 3/4 часток земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на 1/2 частки земельної ділянки, площею 2 га, кадастровий номер 0725582900:09:001:1600, та на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,3589 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0039, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена (а. с. 78), 17 жовтня 2025 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить розглядати справу за її відсутності (а. с. 72). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 77), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 20 листопада 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 8) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшли три земельні ділянки: площею 2 га, кадастровий номер 0725582900:09:001:1600, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Луківської селищної ради (колишня Миляновичівська сільська рада), площею 0,3589 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0039, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Туровичі Ковельського району Волинської області, площею 0,25 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги за 2021-2025 роки Луківської селищної ради (номер об`єкта по господарського обліку 0553-1) (а. с. 15). Право власності на зазначене нерухоме майно у встановленому законом порядку не зареєстроване (а. с. 58, 67). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 68,9 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай-літня кухня «Б-1», сарай «б», гараж «В-1», сарай «в», вбиральня «Г», огорожа «№1», ворота «№2», колодязь «№3» (а. с. 16-19). Крім того, спадкодавцеві [PERSON] належали земельні ділянки: площею 2 га, кадастровий номер 0725582900:09:001:1600, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Луківської селищної ради (колишня Миляновичівська сільська рада); площею 0,3589 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0039, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Туровичі Ковельського району Волинської області; площею 0,25 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , що підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю (а. с.21, 29, 36) та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 22-28, 30-35, 37-43). Вищевказані державні акти були втрачені, про що в газеті «Народне слово» № 16 від 17 квітня 2025 року опубліковане відповідне оголошення (а. с. 12). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав разом із дружиною [PERSON] , сином [PERSON] , онуком [PERSON] , онучкою [PERSON] , онучкою [PERSON] , онуком [PERSON] , онуком [PERSON] , онуком [PERSON] , онучкою [PERSON] , онуком [PERSON] , онуком [PERSON] та онучкою [PERSON] в селі Туровичі Ковельського району Волинської області (а. с. 11). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на спадкові земельні ділянки та будинок після його смерті не видавалося (а. с. 53). Житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані по [ADDRESS] , набуті [PERSON] та [PERSON] як подружжям під час шлюбу (а. с. 15, 56-57). Позивачка є дружиною спадкодавця [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а. с. 56-57). Відповідач є сином спадкодавця [PERSON] і в контексті положень статті 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . 25 листопада 2024 року позивачка подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 53). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачка [PERSON] , як дружина спадкодавця, є спадкоємницею першої черги за законом, яка в контексті положень статей 1268, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 02 липня 2025 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 13-14). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 120/2024 до майна померлого [PERSON] (а. с. 51-69), з яких також видно, що ніхто, окрім позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріуса не звертався. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на 3/4 частки спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, на 3/4 частки земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на 1/2 частки земельної ділянки, площею 2 га, кадастровий номер 0725582900:09:001:1600, та на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,3589 га, кадастровий номер 0725582900:08:001:0039, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3199 гривень 83 копійки. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved