Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

23 травня 2025 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 17.05.2021 року, будучи клієнтом Банку, позичальниця уклала з Банком кредитний договір № А31ХСТ155101125928 щодо надання кредиту в розмірі 30 000 грн. 00 коп. строком на 39 місяців (тобто до 16.08.2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Проте, відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 23.05.2025 року заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором становить 46 163 грн. 66 коп., яка складається з: 26 615 грн. 34 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 19 548 грн. 32 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідачки вказаної заборгованості за договором, яку вона в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором № А31ХСТ155101125928 від 17.05.2021 року в сумі 46 163 грн. 66 коп., а також судового збору в розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Ухвалою судді від 11 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , яка повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, жодних заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] звернулась до позивача АТ «Акцент-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 17.05.2021 року, будучи клієнтом Банку, [PERSON] уклала з Банком кредитний договір № А31ХСТ155101125928 щодо надання кредиту в розмірі 30 000 грн. 00 коп. строком на 39 місяців (тобто до 16.08.2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Підписанням цієї заяви [PERSON] підтвердила та погодилась, що до укладання цієї угоди ознайомилась з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг; ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Отримала їх примірники, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Банк свої зобов`язання за кредитним договором № А31ХСТ155101125928 від 17.05.2021 року виконав належним чином перерахував [PERSON] на її банківський рахунок 30 000 грн. 00 коп., що підтверджується копією меморіального ордеру № TR.17716288.30509.81750 від 17.05.2021 року Проте відповідачка належним чином кредит не погашала, у зв`язку з чим згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № А31ХСТ155101125928 від 17.05.2021 року, станом на 23.05.2025 року у неї виникла заборгованість перед Банком в сумі 46 163 грн. 66 коп., яка складається з: 26 615 грн. 34 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 19 548 грн. 32 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами. Статтею 11 Цивільного Кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зі змісту положень ст. 546 ЦК України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Нормами статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, а саме анкета-заява, що містить підпис відповідачки, заява про надання послуги «Швидка готівка», паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості та виписку по кредиту, суд вважає належними доказами, оскільки вони обґрунтовують вимоги в межах заявлених у позові, де також враховано період порушення боржницею умов договору, часткове виконання нею умов договору. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а тому з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № А31ХСТ155101125928 від 17.05.2021 року в сумі 46 163 грн. 66 коп. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Так, частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду АТ «Акцент-Банк» сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Оскільки позов АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] задоволено у повному обсязі, з останньої на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved