Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача Представник позивачки звернувся із зазначеною позовною заявою до суду, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до 09 серпня 2024 року. Позов мотивує тим, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з вересня 2002 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. За час проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися облаштуваням будинку, робили ремонт, проводили всі свята разом. [PERSON] зник безвісти 09 серпня 2024 року під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій біля населеного пункту Уманське Покровського району Донецької області, про що позивачка отримала сповіщення. Зазначене сповіщення є підставою для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг. З метою отримання грошового забезпечення зниклого безвісти, позивачці необхідно встановити факт проживання сім1єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Варгаракі С.М. Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 28 квітня 2025 року цивільна справа прийнята до провадження, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 24 липня 2025 року закрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. Короткий зміст відзиву на позов За допомогою системи «Електронний суд» надійшов відзив Міністерства оборони України, в якому заперечує проти позовних вимог [PERSON] до Міністерства оборони України, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] з 01.01.2004 по 09.08.2024, посилаючись на те, що [PERSON] не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до матеріалів справи додані окремі документи щодо оплати товарів, послуг у 2024 році. Отже, за матеріалами справи у сукупності доказів не можна дійти законного висновку про спільне проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 по 09.08.2024. Короткий зміст відповіді на відзив За допомогою системи «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки зазначив, що [PERSON] в поданому до суду позові просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Позивач не ставить вимогою позову питання стягнення грошових виплат зниклого безвісти військовослужбовця, а лише просить встановити факт спільного проживання з ним однією сім`єю. Представник відповідача Міністерства оборони України, заперечуючи проти позову, не подає жодного доказу на спростування наведених в позові обставин та не вказує, чим можуть підтверджуватись його припущення про неможливість дійти законного висновку про спільне проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 по 09.08.2024 року.На посилання представника відповідача Міністерства оборони України, що позивачка [PERSON] не зареєстрована за адресою [ADDRESS] , де зареєстрований зниклий безвісти [PERSON] , повідомляю, що така обставина не може бути перешкодою у фактичному спільному проживанні чоловіка та жінки та встановленню такого факту судом. Позиції учасників справи Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. До суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача Міністерства оборони України - Дубчак Д.В. про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Мотивувальна частина Позиція суду Розглянувши позовну заяву, вислухавши обґрунтування представника позивачки, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 серпня 1971 року (а.с. 16). Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] від 05 червня 1990 року [PERSON] з 18 серпня 2023 року прийнятий на роботу до КП «Благоустрій» на посаду двірника (а.с. 17-18). Відповідно до довідки КП «Благоустрій» № 157 від 16 серпня 2024 року [PERSON] дійсно по теперішній час знаходиться у трудових відносинах з КП «Благоустрій» на посаді двірника, був увільнений від роботи на час, необхідний для виконання обов`язків, пов`язаних х проходженням військової служби (а.с. 19). Згідно зі сповіщенням сім`ї № 118, солдат [PERSON] зник безвісти 09 серпня 2024 року під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій біля населеного пункту Уманське Покровського району Донецької області (а.с. 20). Зазначене сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку. Відповідно до інформації з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250630-5677 від 30 червня 2025 року [PERSON] , [INFO] , з 18 жовтня 2024 року набув статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин; відомості про кримінальне провадження, в рамках якого проводиться розшук: № 12024162270000462 від 16 серпня 2024 року (а.с. 11, 96-97, 99-100). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВАМ № 004983 від 01 серпня 2023 року [PERSON] успадкував житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1254321 від 15 серпня 2023 року (а.с. 24, 24 зворот). Відповідно до акту від 16 червня 2007 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку (а.с. 25). З акту опитування свідків від 26 серпня 2025 року слідує, що у результаті опитування свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] та вів спільне господарство з [PERSON] , зі слів сусідів проживали у цивільному шлюбі (а.с. 27). Факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків як подружжя з вересня 2002 року по день його зникнення безвісти 09 серпня 2024 року за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою № 02-23/1029 від 10 вересня 2024 року (а.с. 28). Згідно з копією домової книги № 214 для прописки громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою, а [PERSON] 05 квітня 2012 року прибула на проживання (а.с. 26, 135-137). За час спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу останні мали спільний дохід, сплачували комунальні послуги, купували побутову техніку, робили ремонт у будинку (а.с. 37, 38-39, 40-41, 42). Крім того, на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу позивачкою надані суду фототаблиці за різний період часу зі спільним зображенням [PERSON] та [PERSON] , а також сина [PERSON] (а.с. 32, 33, 34, 35). [PERSON] з 22 листопада 1975 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , але шлюб припинено на підставі актового запису про смерть [PERSON] , що підтверджується записом у паспорті громадянина України [PERSON] (а.с. 13, 30, 31). З листа Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області № 392/24.7-18 від 19 липня 2025 року [PERSON] на теперішній час у шлюбі не перебуває (а.с. 102, 111). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] дала показання про те, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , проживає по сусідству з останніми з 2019 року, коли переїхала проживати у свій будинок. На той момент [PERSON] та [PERSON] вже проживали разом. Їй відомо, що останні проживали разом, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав такі показання про те, що він є сусідом [PERSON] та [PERSON] , їх городи розташовані навпроти один одного. [PERSON] проживає у своєму будинку приблизно з 1999 року, [PERSON] наймав будинок по сусідству, після чого власники будинку померли та залишили йому будинок. Приблизно з 2002-2003 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом, він їх бачить майже кожного дня, [PERSON] приїжджав у відпустку перед Великоднем ще до зникнення безвісти. В судовому засіданні від допиту свідка [PERSON] сторона позивача відмовилася. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. У зв`язку зі зникненням безвісти військовослужбовця [PERSON] , у членів його сім`ї виникло право на виплати грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх». Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами 1 та 2 статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У постанові Верховного Суду у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 (провадження № 61-466св23) викладена правова позиція, що становлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19)). Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Частиною 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб належать жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Статтею 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» до числа близьких родичів віднесено осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі осіб, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Статтею 6 цього Закону визначені права близьких родичів. Виникнення і реалізація цих прав не ставиться у залежність від рішення суду про встановлення факту спільного проживання. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц). Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20). Згідно з частинами 1-3 статті 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Звертаючись до суду із цією заявою, [PERSON] просила встановити факт проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вказуючи, що з 01 січня 2004 року проживала разом з [PERSON] , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Вказувала, що встановлення цього факту надасть їй можливість безперешкодно звертатися до відповідних органів для призначення матеріальної допомоги. В судовому засіданні встановлено, що надані позивачкою докази у їх сукупності підтверджують тривале спільне її проживання з [PERSON] однією сім`єю, наявність у них спільних витрат, купівлю майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наданням взаємної допомоги, тощо. Спільні світлини підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] свята проводили разом, святкували дні народження. Також у судовому засіданні були допитані свідки, які підтвердили вказані обставини. Встановлення вказаного факту є необхідним для [PERSON] , оскільки від його встановлення залежить виникнення прав у позивачки на звернення до відповідних органів із заявою про призначення пенсії (матеріальної допомоги) у зв`язку із зникненням [PERSON] безвісти і такий факт не може бути встановлений у позасудовому порядку. З урахуванням наведеного, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, у тому числі, й показання свідків, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що позивачка довела належними та допустимими доказами факт її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з [PERSON] , ведення спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, подружніх взаємних прав та обов`язків, наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю у період з 01 січня 2004 року до 09 серпня 2024 року.

Outcome: approved