Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

22.10.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Петрушкевич О.В. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, яка втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є квартиронаймачем та користувачем житлового приміщення у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про зареєстрованих осіб виданої 30.06.2025 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, всупереч визначеним та покладеним обов`язкам відповідач положення діючого договору найму житла не виконує. З 2014 по теперішній час фактично не проживає за вищевказаною адресою. У відповідності до Акту від 04.07.2025 ТОВ «Житлосервіс-КР» встановлено, що відповідач не проживаює за адресою: [ADDRESS] . Весь тягар утримання квартири [ADDRESS] за вищевказаною адресою здійснюється позивачем. Крім того, як вказує позивач, в неї є намір приватизувати житлове приміщення, однак реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою при фактичній відсутності останньої протягом понад 10 років унеможливлює реалізацію такого права. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу позивач не чинила. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне користування майном (житловим приміщенням), позивач позбавлена можливості оформити субсидію та почати процедуру приватизації зазначеного житлового приміщення. Таким чином, усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] шляхом визнання особи такою, що втратила право користування є належним способом захисту порушених прав позивача. Зазначена рішення по даній справі може вплинути на права та обов`язки виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради та [PERSON] , що вбачається з положень типового договору найму. Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки вона в квартирі не проживає тривалий час, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Відповідач від сплати житлово-комунальних послуг ухиляється, матеріальної допомоги не надає. Вважає, що відповідач втратила право користування житлом квартирою [ADDRESS] , оскільки добровільно залишила житлове приміщення, що свідчить про втрату нею інтересу до збереження прав користування спірним житлом. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Петрушкевича О.В. до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити визнала. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити визнал. Представник третьої особи Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з довідкою про зареєстрованих осіб виданої 30.06.2025 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, але фактично не проживає в ній без поважних причин з 2014 року. Факт відсутності відповідача за адресою реєстрації підтверджується актом про не проживання від 04.07.2025 року, де встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає за вищевказаною адресою з 2014 року по теперішній час (а.с.12). Згідно статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України, ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Статті 61-70\~ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено статтею 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки статтею 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Відповідно до статті 71\~ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців. Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72\~ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. 20 вересня 2021 р. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №200/17337/17 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 р. у справі № 524/7927/16-ц, про те, що у позивача, який не є власником або наймачем, а членом сім`ї наймача кімнати в гуртожитку, не виникає права на звернення до суду з позовом про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/17337/17 наголосив на тому, що особа, яка на законних підставах вселилася в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована в ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду за захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (зокрема й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача. При цьому, зняття з реєстрації місця проживання відповідача у примусовому порядку залежить від вирішення питання про наявність/відсутність у нього права користування майном. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд на підставі досліджених доказів встановив, що фактично протягом останніх років відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , не проживає без поважних причин. Проаналізувавши зміст письмових матеріалів справи, враховуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованою у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не користується таким житловим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, тому є такою, що втратив право користування вищевказаним житлом, внаслідок чого суд задовольняє позовні вимоги. Згідно зі ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved