Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач просить виділити йому в натурі зі спільної часткової власності на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] : літ. "А" 1-1 коридор, 1-2 комора, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова; з надвірних споруд - літ. "Б" літня кухня - 35,0 кв.м, літ. "В" - стодола - 29,3 кв.м, літ "Г" - стайня - 29,6 кв.м, літ. "Д" - шопа - 1,8 кв.м, літера "Е" - вбиральня 1,3 кв.м, №1 огорожа, № 2 - ворота, що становить 52/100 часток в основній частині будинку по [ADDRESS] , з припиненням права спільної часткової власності на виділене йому майно в натурі. Свої вимоги мотивує тим, що за ним на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2006 визнано право власності на будинковолодіння за вказаною вище адресою. Частка в основній частині будинку складає 52 % (52/100). Власниками інших 48/100 часток будинковолодіння є відповідачі. Він хоче виділити в натурі свою частку з метою уникнення будь-яких непорозумінь у майбутньому. Технічна можливість виділення частки існує, їхні з відповідачами приміщення нічого спільного не мають та є окремими об`єктами нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Провести виділ в натурі частки нерухомого майна в позасудовому порядку він не має змоги, оскільки відповідачі не зареєстрували свої частки у праві спільної часткової власності. Між ним та останніми також склалися неприязні відносини, тому він змушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явився, його представниця - адвокат Оленин О.Ф. подала заяви про проведення розгляду справи в їх відсутності, в яких вона позов підтримала, просила його задоволити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за місцем проживання (а.с. 55, 62), які вона отримала, про що свідчать рекомендовані повідомлення про врученя поштових відправлень (а.с. 66, 67), а також шлхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 65) та направлення ухвали про поновлення судового розгляду, в якій визначена дата судового засідання (а.с. 75). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавала. В судове засідання повторно не з`явилася і відповідачка [PERSON] , хоча про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями судових повісток про виклик до суду (а.с. 56, 63) за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 40), одне з яких вона отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 57), а інше доставлене, на що вказує відстеження з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (а.с. 68), а також шляхом направлення ухвали про поновлення судового розгляду, в якій визначена дата судового засідання, яку вона отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавала. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 21.08.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання за участю сторін. 19 вересня 2025 року представниця позивача подала заяву про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності. 23 вересня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду, про що постановив ухвалу. 31 жовтня 2025 року представниця позивача подала заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Згідно з ухвалою від 31.10.2025, суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ухвали від 10.11.2025, суд поновив судовий розгляд даної справи з метою з`ясування обставин, які потребують додаткової перевірки, визначив дату судового засідання та направив вказану ухвалу сторонам. 18 листопада 2025 року від представника позивача - адвоката Оленин О.Ф. - надійшло клопотання про долучення на виконання ухвали від 10.11.2025 довідки ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" №367 від 14.11.2025 про технічні харектеристики домоволодіння по [ADDRESS] станом на 28.09.2006 (момент реєстрації права власності 52/100 часток домоволодіння) та станом на 17.06.2025 (момент здійснення обстеження), а також завершення розгляду справи без її участі та участі її довірителя. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на те, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5\~ст. 268 ЦПК України\~та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. ІІІ. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2006 року, суд визнав за [PERSON] право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] та складається: літ. «А» 1-1 коридор, 1-2 комора, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова; з надвірних споруд літ. «Б» літня кухня 35,0 кв.м - 7939 грн; літ. «В» - стодола - 29,3 кв.м 1877 грн; літ. «Г» - стайня 29,6 кв.м 3164 грн; літера «Д» - шопа 1,8 кв.м 91 грн; літера «Е» - вбиральня 1,3 кв.м, - 430 грн; № 1 огорожа 1969 грн, № 2 ворота 74 грн, частка в основній частині будинку складає 52 відсотки, яке належало померлому [INFO] [PERSON] (а.с. 7). Власниками іншої частини будинковолодіння [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , на що вказують договір дарування від 12 листопада 1993 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.03.1987 (а.с. 14, 15). Як свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 14 березня 2004 року, [PERSON] змінила прізвище після одруження на [PERSON] (а.с. 33). В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , який був складений 19.10.2006, зазначено, що домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, стодоли літ. В, стайні літ. Г, шопи літ. Д., вбиральні літ. Е, літньої кухні літ. Є, стайні літ. Ж, столоди літ. З., шопи літ. К, вбиральні літ. Л., огорожі, хвіртки, воріт, огорожі, криниці №№ 1, 2, 3, 4, 5. При цьому в будинку під літ. А зазначені такі приміщення: 1-1 коридор, площа 7,5 кв.м, 1-2 комора, площа 1,6 кв.м, 1-3 кухня, площа 6,5 кв.м, 1-4 житлова, площа 10,6 кв.м, 1-5 житлова, площа 14,6 кв.м, 1-6 прихожа, площа 6,7 кв.м, 1-7 коридор, площа 3,1 кв.м, 1-8 житлова, площа 14,6 кв.м, 1-9 житлова, площа 10,6 кв.м, 1-10 комора, площа 3,9 кв.м, разом загальна площа складає 79,7 кв.м (а.с. 18-21). Згідно з актом конкретного користування від 22 червня 2006 року та розрахунком ідеальних часток в загальній власності на будинковолодіння, було уточнено конкретне користування у спільній власності частинами спірного будинковолодіння його співвласниками, в т.ч. [PERSON] , а саме частиною будинковолодіння, яка виділена йому на підставі рішення Долинського районного суду від 15 серпня 2006 року (а.с. 10). 28\~вересня 2006\~року за\~ [PERSON] \~зареєстровано право\~власності на\~52/100\~часток у\~праві власності\~на домоволодіння\~за вказаною\~вище адресою,\~що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ № 11982455 від 28 вересня 2006 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 425048286 від 01 травня 2025 року (а.с. 12, 13). Згідно із висновком щодо технічної можливості виділу частки нерухомого майна в натурі від 14.07.2017, який виготовлений ФОП [PERSON] , за технічними показниками об`єкти нерухомого майна, а саме 52/100 часток будинковолодіння, які перебувають в користуванні [PERSON] , а також 48/100 часток будинковолодіння, які перебувають в користуванні [PERSON] та [PERSON] , за вказаною адресою обладнані окремими входами і можуть бути виділені в натурі. Отже, існує технічна можливість для виділу частки домоволодіння, яке належить [PERSON] (а.с. 11). Як слідує з довідки Шевченківського старостинського округу Вигодської селищної ради № 107 від 15 квітня 2024 року, згідно записів в погосподарській книзі № 16 за 1996-2000 рр. та № 13 за 2016-2026 рр., свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 27.03.1987 державним нотаріусом Белей Е.І. Долинської ДНК №634, договору дарування, посвідченого 12 листопада 1993 року секретарем виконкому Ружевич О.М. Шевченківської сільської ради № 58, рішення Долинського районного суду від 15.08.2006 та рішення виконкому Шевченківської сільської ради про впорядкування назв вулиць та нумерацію будинковолодінь від 30.08.2018 №57, за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] числиться домоволодіння, що знаходиться за адресою: стара адреса: [ADDRESS] , нова адреса: [ADDRESS] (а.с. 17). Тобто на даний час змінена адреса будинковолодіння сторін із старої адреси: [ADDRESS] на нову адресу: [ADDRESS] . 17 червня 2025 року [PERSON] в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» виготовив технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , до складу якого входить: житловий будинок, загальною площею 84,2 кв.м, житловою 49,3 кв.м (літ. А), літня кухня (літ. Б), літня кухня (літ. Є), стайня (літ. Ж), стодола (літ. З), сарай (шопа) (літ. К), вбиральня (літ. Л), огорожа, ворота, ворота, огорожа, криниця, криниця (№№ 1, 2, 3, 4, 5, 6). При цьому в будинку під літ. А зазначені такі приміщення: 1-1 коридор, площа 14,9 кв.м, 1-2 комора, площа 2,2 кв.м, 1-3 кухня, площа 4,8 кв.м, 1-4 житлова, площа 10,3 кв.м, 1-5 житлова, площа 13,8 кв.м, 1-6 кухня, площа 6,0 кв.м, 1-7 житлова, площа 14,6 кв.м, 1-8 житлова, площа 10,6 кв.м, 1-9 комора, площа 3,9 кв.м, 1 - коридор, площа 3,1 кв.м., разом загальна площа складає 84,2 кв.м, житлова - 49,3 кв.м, допоміжна 31,8 кв.м, площа літніх неопалювальних приміщень - 3,1 кв.м (а.с. 22-25). Інформація про технічну інвентаризацію щодо вказаного будинковолодіння внесено в реєстр будівельної діяльності, про що свідчить відповідний витяг № 71 від 05.08.2024 (а.с. 26-32). З довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 177 від 17 червня 2025 року, суд установив, що станом на 28 вересня 2006 року (на момент здійснення реєстрації права власності) до складу домоволодіння по [ADDRESS] входили: житловий будинок, загальною площею 79,7 кв.м, житловою 50,4 кв.м (літ. А), літня кухня (літ. Б), стодола (літ. В), стайня (літ. Г), шопа (літ. Д), вбиральня (літ. Е), літня кухня (літ. Є), стайня (літ. Ж), стодола (літ. З), шопа (літ. К), вбиральня (літ. Л), огорожа, ворота, ворота, огорожа, криниця (№№ 1, 2, 3, 4, 5). Станом на 17.06.2025 (момент здійснення обстеження) до складу домоволодіння входять: житловий будинок, загальною площею 84,2 кв.м, житловою 49,3 кв.м (літ. А), літня кухня (літ. Б), літня кухня (літ. Є), стайня (літ. Ж), стодола (літ. З), сарай (шопа) (літ. К), вбиральня (літ. Л), огорожа, ворота, ворота, огорожа, криниця, криниця (№№ 1, 2, 3, 4, 5, 6). Загальна площа житлового будинку збільшилась на 4,5 кв.м, а житлова зменшилась на 1,1 кв.м, у зв`язку з реконструкцією, проведеною у 2010 році [PERSON] . Дозвільних документів на виконання зазначеного виду робіт не представлено, що в силу положень ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. На земельній ділянко [PERSON] влаштував криницю № [NUMBER] , господарські будівлі столоду (літ. В), стайню (літ. Г), шопу (літ. Д), вбиральню (літ Е) демонтував. 28 вересня 2006 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 52/100 частки домоволодіння. На решту 48/100 часток реєстрація права власності не проводилась, переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось (а.с. 16). У довідці ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 14.11.2025 №367, крім викладеного вище щодо складу домоволодіння станом на 28.09.2006 та станом 17.06.2025, уточнено щодо реєстрації права власності та площ складових будинковолодіння, а саме: 28.09.2006 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 52/100 частки домоволодіння (житловий будинок літ. "А" (площа приміщень кухня -1-3, житлова - 1-4, житлова - 1-5 зменшилась на 2,8 кв.м у зв`язку з облицюванням та оздобленням стін, реконструкцією пічок (згідно п. 3 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою КМУ 07.06.2017 №406), площа приміщень коридор -1-1, комора 1-2 збільшилась на 8,0 кв.м у зв`язку з реконструкцією (дозвільних документів на виконання зазначеного виду робіт не представлено, що в силу положень ст. 376 ЦК України, вважається самочинним будівництвом); літня кухня літ. "Б", огорожа №1, ворота №2, криниця №6) по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - рішення Долинського районного суду від 15.08.2006. Справа №2-990/2006 рік. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 28.09.2006, реєстровий запис №28, книга №1, реєстраційний № 16199929. На решту 48/100 часток реєстрація права власності не проводилась. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не реєструвалось. Інвентаризаційна вартість домоволодіння складає 326478 грн (а.с. 78-79). Позивач хоче виділити в натурі свою частку - 52/100, що є у спільній частковій власності, а саме виділити йому літ. "А" 1-1 коридор, 1-2 комора, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова; з надвірних споруд - літ. "Б" літня кухня - 35,0 кв.м, літ. "В" - стодола - 29,3 кв.м, літ "Г" - стайня - 29,6 кв.м, літ. "Д" - шопа - 1,8 кв.м, літера "Е" - вбиральня 1,3 кв.м, №1 огорожа, № 2 - ворота (які існували на час реєстрації за ним права власності) та користуватись своїм майном на власний розсуд. Провести ж виділ у натурі в позасудовому порядку, шляхом укладення договору в нотаріуса, не має можливості, оскільки відповідачі як співвласники, не бажають прибути одночасно до нотаріуса для укладення такого договору, свої частки у праві спільної часткової власності на будинковолодіння за вказаною адресою не зареєстрували. Між сторонами\~виник спір\~з приводу\~необхідності виділу частки позивача в натурі з майна спільної часткової власності. ІV. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: зважаючи на позицію сторони позивача, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України закріплені фундаментальні права особи в сфері приватної власності, згідно з якою кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд установив, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 52/100 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить 48/100 часток цього ж будинковолодіння. При цьому позивач своє право власності зареєстрував у встановленому законом порядку, чого не зробили відповідачі щодо належної їм частки у спільній частковій власності. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як слідує з описаних вище доказів та підтверджується долученим висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, належна позивачу частка домоволодіння може бути виділені в натурі. Зі змісту ст. 357 ЦК України слідує, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Згідно зі ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі за № 6-2925цс15. При вирішенні спору суд також звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц, від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17. Спосіб захисту, який обрав позивач, є належним, оскільки надає можливість ефективно захистити особисті майнові права власності - право на виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності. Таке право може бути ефективно захищене судом шляхом ухвалення судового рішення про виділ в натурі кожній зі сторін згідно належної кожному на праві спільної власності частини нерухомого майна. Частка позивача [PERSON] складає окремий об`єкт нерухомого майна, що дає можливість зробити висновок, що права співвласників у результаті виділення належної йому частки із спільного нерухомого майна порушені не будуть. Крім того, сторони підписали акт конкретного користування від 22.06.2006, в якому визначили, якою частиною будинку й якими господарськими приміщеннями користується кожен з них та яку частку у спільному майні вони становлять, виділивши [PERSON] в житловому будинку"А":1-1 коридор, 1-2 комору, 1-3 кухню, 1-4 та 1-5 житлові кімнати, а також "Б" літню кухню, літ "В" стодолу, літ. "Г"- стайню, літ "Д" - шопу, літ "Е" вбиральню, №1 огорожу, №2 ворота, а тому є всі підстави для виділу в натурі частки зі спільної часткової власності. Однак, як установлено під час розгляду справи позивач демонтував такі господарські будівлі як стодола - літ. "В", стайня - літ. "Г", шопа -літ. "Д", вбиральня - літ. "Е", відтак вони фактично не існують як об`єкти нерухомого майна, не мають ознак індивідуально визначеної речі, а тому їх виділ у натурі є неможливим, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, суд зважає на те, що позивач провів ремонтні роботи у своїй частині будинку, які не потребують дозвільних документів, однак які призвели до зменшення площі житлових кімнат та кухні, при цьому не вплинули на площу частини будинку та на частку [PERSON] у спільному майні, тому такі можуть бути предметом виділу. Однак добудова (реконтрукція) коридора 1-1 та комори 1-2, які в силу положень ст. 376 ЦК України вважаються самочинним будівництвом, не може бути предметом виділу, оскільки вона не є об`єктом права власності до моменту його узаконення, з приводу чого неоднорозаво робив висновки ВС, в тому числі у постановах від 16.02.2022 у справі №495/6053/19 (провадження №61-1694св21), від 09.03.2023 у справі №127/28862/21 (провадження №61-9283 св22). Тому виділу підлягає частина будинку, яка визначена у рішенні суду від 15.08.2006 по справі № 2-990/2006 рік та в акті конкретного користування від 22.06.2006, без урахування самочинно проведеної добудови, а відповідно і без перерахунку часток співвласників, про що і просить позивач у своїй позовній заяві. Як уже вказувалося вище, згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Тому, з урахуванням встановлених обставин справи та з огляду на норми матеріального права, зважаючи на те, що позивачу належить на праві спільної часткової власності частина домоволодіння, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та виділу в натурі належних йому 52/100 частки в основній частині будинку по [ADDRESS] (без урахування самочинного будівництва), а також визначених рішенням суду від 15.08.2006 господарських споруд, за виключенням демонтованих, припинивши право спільної часткової власності на виділене нерухоме майно. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 3, 15, 317, 319, 321, 328, 355-358, 364, 367, 377 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141 ЦПК України,

Outcome: partial