Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки, завдані проведенням реконструкційно-будівельних робіт. З урахуванням збільшення позовних вимог просить зобов`язати [PERSON] за власний рахунок знести збудований ним двоповерховий житловий будинок по [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки, завдані проведенням реконструкційно-будівельних робіт. Стислий виклад позицій позивача та відповідача В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 31.07.2006, зареєстрованого в реєстрі під час № 2766, [PERSON] , є власником 33/100 частин домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Крім того, на підставі договору дарування від 27.01.2014, що зареєстрований в реєстрі під № 190, [PERSON] є власником 1/100 частин домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Відповідач є власником сусіднього будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідач почав будівельні роботи на земельній ділянці [ADDRESS] , у результаті яких частина житлового будинку, що належить позивачу зазнала значних пошкоджень, які викликані тим, що житловий будинок, частина якого належить позивачу не має фундаменту, а будівельні роботи, які проводяться відповідачем, здійснюються у безпосередній близькості до стіни будинку, що належить позивачу. Більше того, у проїзд між будинками, майже впритул до стіни, що належить позивачу, відповідач неодноразово, не дивлячись на претензії зі сторони позивача заганяв бетонний міксер, який своєю вагою знову ж таки негативно впливає на будинок, що належить позивачу. Під час здійснення будівельних робіт відповідачем не передбачено забезпечення нормальних умов експлуатації існуючої забудови, оскільки здійсненим будівництвом ставиться під загрозу існування житлового будинку, що належить позивачу. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, у відзиві зазначає, що відповідачем у справі з метою дотримання вимог закону під час проведення реконструкції належного йому майна 28.08.2018 супровідним листом надано повідомлення про початок будівельних робіт, що згодом зареєстровано 14.09.2018, серія ОД № 061182572084, що виключає факти проведення будівельних робіт з реконструкції належного відповідачу майна в порушення вимог закону. Щодо обставин складання поданого Позивачем акту від 22.08.2018 року будівельних робіт - підготовка території, вивезення сміття, тощо. Жодного навантаження на земельну ділянку прилеглу до майна Позивача не відбувалося. На час проведення перевірки Відповідачем перевіряючим було надано: містобудівні умови та обмеження реконструкції; проект реконструкції; договір на проведення авторського та технічного нагляду. Єдиним порушенням Відповідача було - неподання повідомлення про проведення будівельних робіт. При цьому перед підготовкою до проведення реконструкції гр. [PERSON] 01.07.2018 року подав до Відділу ДБК Білгород-Дністровської міської ради Повідомлення про початок будівельних робіт, та мав законні сподівання на правомірність своєї поведінки. Перевіряючим органом було розглянуто відповідне повідомлення та саме і тільки з підстав некоректної зазначеної інформації у самому повідомлені його не було зареєстровано, про що зазначено у листі № 112 від 11.07.2018. Про існування відмови гр. [PERSON] вже дізнався тільки під час проведення перевірки. За початок (підготовку) до проведення будівельних робіт без проведення повідомлення про початок будівельних робіт Відповідач у справі був притягнутий до відповідальності - накладено штраф у розмірі - 8500,00 гривень, що був сплачений та повідомлено відділ ДБК про виконання припису від 22.08.2018. 31 жовтня 2018 року у зв?язку з раніше виявленим порушенням (початок робіт без подання повідомлення про проведення таких робіт) та поданої заяви гр. [PERSON] від 30.08.2018 року було проведено позапланова перевірку дотримання вимог законодавства у сфері будівництва, про що складено акт №96 за яким вбачається, що гр. [PERSON] при здійсненні реконструкції належного йому майна дотримується вимог чинного законодавства, та не виявлено видимих пошкоджень прилеглих до будівництва будівель. У первісному позові Позивач наголошував на порушення Відповідачем вимог експлуатації прилеглої території крупногабаритним транспортом, щоб змогло бути причиною руйнування належних йому споруд. Доказами можливості та допустимості проїзду та експлуатації прилеглої території Відповідача для експлуатації вантажного транспорту є технічні умови будівель та споруд, а саме будівлі гаражу, яка згідно довідки № 11 від 18.11.2019що надана ТОВ «Одесатурист», була призначена для стоянки та ремонту транспортних засобів «Ікарус», «Лаз». Вищезазначене підтверджується також технічним паспортом будівель гаражу літ «Г» та матеріалами фото фіксації. Щодо питання дотримання технічних умов проведення реконструкції використанням важкого транспорту (бітонозмішувачів) свідчать обставини, визначені довідкою КП «Білгород-Дністровська ПСГРБД» від 20.11.2019 року №42. По питанню експлуатації суміжних воріт зазначає, що останні були встановленні задовго до набуття як Позивачем так і Відповідачем права власності на суміжні споруди та щонайменше до 1987 року, що може посвідчуватися станом вказаних елементів. Вищезазначені обставини, на переконання відповідача, виключають протиправність поведінки Відповідача та причинно-послідовний зв?язок з руйнуванням будівель та споруд Позивача, на які ним було вказано. Позивач при зверненні з позовом зазначав, що саме діяльність Відповідача по реконструкції будівель та споруд є причиною руйнування належних йому споруд, при цьому виключив ймовірність власної причетності до цього фактору. Про причинно-послідовний зв?язок ймовірного руйнування споруд Позивача може свідчити неналежне дотримання водостічної системи самим Позивачем, що посвідчується фотоматеріалами з яких вбачається формування лівньових стоків під фундамент та на стіни будівлі Позивача. Звертає окрему увагу на ймовірний факт проведення самим Позивачем самочинного будівництва належного йому майна, що також може бути одним з підстав порушення цілісності конструкції будівель та споруд розташованих за адресою [ADDRESS] , а саме переобладнання (добудова) приміщень, про ймовірну протиправність яких йдеться в акті робочої групи по запобіганням самочинного будівництва на території міста від 04.01.2021 року. Щодо обраного способу захисту Позивачем слід зазначити що вимога щодо знесення самочинного будівництва у відповідності до приписів частин 4, 7 ст. 376 ЦК України може бути заявлена спеціальним суб?єктом - власником чи користувачем земельної ділянки. Позивач у справі - не є власником чи користувачем земельної ділянки, що розташована за адресою - [ADDRESS] . Крім того слід зазначити, що Позивач у справі в силу приписів Земельного кодексу України навіть не є власником чи користувачем суміжно розташованої земельної ділянки - [ADDRESS] . На час розгляду справи Позивач у справі є одним з співвласників домоволодіння - [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, що зазначається матеріалами судової справи. Враховуючи викладене, наполягає, що підстави для задоволення позову відсутні. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 26 жовтня 2018 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження. 04 березня 2019 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза. 03.03.2020 до суду від судового експерта А.М. Шевчук надійшло повідомлення 04/03 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 495/9867/18. 12 березня 2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі поновлено. 21 березня 2021 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. 17 серпня 2021 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі призначено експертизу. 08.09.2023 до суду від судового експерта надійшло повідомлення № 08/09 від 06.09.2023 про неможливість надання висновку. 06.01.2025 до суду від судового експерта надійшло повідомлення № 07/05 від 30.12.2024 про неможливість надання висновку. 30 січня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі поновлено. 19 травня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у призначенні експертизи по справі відмовлено. 18 червня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Представник відповідача надав заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. Відповідно до копії технічного паспорта, виготовленого КП «Білгород-Дністровське БТІ» за станом на 08 січня 2009 року, інвентаризаційна справа № 434, реєстровий № 4861, садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] складається з: 1-1 кухні 12,3 кв.м., 1-2 житлова - 25,7 кв.м., 1-3 коридор 3,5 кв.м., 1-4 житлова 12,7 кв.м., 1-5 житлова 19,7 кв.м., 1-6 ванна 3,4 кв.м.; всього по кв. 1 77,3 кв.м. (загальна площа), 58,7 кв.м. (житлова), 19,2 кв.м. (допоміжна); 2-1 коридор 7,7 кв.м., 2-2 житлова 14,1 кв.м., 2-3 житлова - 10,9 кв.м., 2-4 кухня 6,1 кв.м., 2-5 - веранда 21,4 кв.м., всього по кв. 2 60,2 кв.м. (загальна площа), 25,0 кв.м. (житлова), 35,2 кв.м. (допоміжна); 3-1 коридор 4,2 кв.м., 3-2 кухня 4,3 кв.м., 3-3 житлова 22,6 кв.м., 3-4 житлова 11,8 кв.м., всього по кв. 3 42,9 кв.м. (загальна площа), 34,4 кв.м. (житлова), 8,5 кв.м. (допоміжна); І підвал 6,5 кв.м., ІІ підвал 4,5 кв.м., всього по підвалу «а» - 14,0 кв.м., всього по літ. «А» - 194,4 кв.м. Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.08.2006 № 11636166 [PERSON] , на підставі договору дарування / ВЕА № 730646 / 31.07.2006/ приватний нотаріус Ливіцька О.В. Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстр № 2766/, на праві приватної власності належать 33/100 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 28.08.2018 № 313 за результатами позапланової перевірки складено акт № 75 щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності складено протокол про адміністративне правопорушення та виписано припис про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил 22.08.2018 громадянина [PERSON] зобов`язано припинити за вказаною адресою будь-які підготовчі та будівельні роботи на даному об`єкті до моменту виконання ним вимог відповідного припису. Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 01.08.2018 № О/139 у результаті обстеження встановлено, що при проведенні будівельних робіт громадянин [PERSON] повністю розібрав адміністративну будівлю, залишив тільки фасадну стіну вздовж [ADDRESS] та влаштував новий фундамент. Проектом реконструкції не передбачена повна розборка будівлі. Гр. [PERSON] до управління містобудування та архітектури надав договір на виконання авторського нагляду від 12.06.2018, договір на виконання технічного нагляду та контролю виконання будівельних робіт на об`єкті від 11.06.2018, також експертний висновок ООО «Українська будівельно-технічна експертиза» від 07.06.2018. Інформація щодо документації, яка надає право виконання будівельних робіт громадянином [PERSON] не надана. Згідно з копії договору оренди земельної ділянки від 17 квітня 2018 року орендодавець, Білгород-Дністровська міська рада, надає, а орендар, [PERSON] , приймає в строкове платне користування, на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради № 523-VI від 20.03.2018 року «Про перехід права на земельну ділянку по [ADDRESS] » в оренду терміном на 10 (десять) років земельну ділянку для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:001:0407. Представником позивача надано копію акта № 75 складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, який містить опис виявлених порушень; також протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2018 та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 22.08.2018. [PERSON] 28.08.2018 надіслав до відділу ДАБК Білгород-Дністровської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке надійшло до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради 02.07.2018 вхід. № 101. З копії листа відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 11 липня 2018 року № 112 вбачається, що розглянувши повідомлення [PERSON] про початок виконання будівельних робіт, відділ просить уважно заповнити бланк повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) за формою, затвердженою КМУ. На підтвердження дотримання вимог чинного законодавства та не виявлення видимих пошкоджень, прилеглих до будівництва будівель, [PERSON] надає акт № 96 (строк проведення заходу державного нагляду з 26.10.2018 по 31.10.2018) складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Також відповідач надав копію квитанції про оплату штрафу у розмірі 8500 грн та лист, яким відділ ДАБК повідомлено про виконання припису щодо порушень вимог містобудівного законодавства (вхід. № 303 від 28 серпня 2018 року). З копії листа № 11 від 18 листопада 2019 року, наданого Генеральним директором ТОВ «Одесатурист» вбачається, що весь комплекс будівель, розташований за адресою: [ADDRESS] , до моменту його продажу у жовтні 2016 року належав на праві власності ТОВ «Одесатурист», земельна ділянка, гараж та майстерня використовувались під стоянку та ремонт туристичного автотранспорту типу «Икарус», «ЛАЗ» та службового автотранспорта. Відповідно до копії довідки КП «Білгород-Дністровська підрядно-спеціалізована госпрозрахункова ремонтно-будівельна дільниця» від 20.11.2019, встановлено, що поставляючи бетон замовнику [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , організація враховувала специфіку поставки. З метою запобіганню пошкодження або руйнації будинків, водії систематично отримують інструктаж з безпеки вигрузки бетону в особливих умовах. Відповідно акта, складеного за результатами роботи робочої групи по запобіганню самочинного будівництва на території міста відносно громадянина [PERSON] щодо самочинного будівництва ним кам`яної прибудови до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 04.01.2021, на місці був присутнім представник громадянина [PERSON] , який не надав членам робочої групи відповідних документів дозвільного характеру на будівництво кам`яної одноповерхової прибудови до житлового будинку по [ADDRESS] . Натомість представник\~громадянина [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~надав членам\~робочої групи\~рішення виконавчого\~комітету Білгород-Дністровської\~міської ради\~від 03.07.2014\~р. № 341\~«Про дозвіл\~гр.\~ [PERSON] \~перепланування частини\~житлового будинку\~по [ADDRESS] »,\~яким виконавчий\~комітет вирішив\~дозволити громадянину\~ [PERSON] перепланування частини\~житлового будинку\~(18/100\~частин)\~по [ADDRESS] \~згідно проекту\~перепланування. Згідно графічних\~матеріалів проекту\~перепланування домоволодіння\~(квартира\~ [ADDRESS] )(у\~межах існуючого\~фундаменту)\~СПД [PERSON] \~під №\~101\~експлікації приміщень\~значиться «Тамбур»,\~який спроектований\~із склопакетних\~секцій (відсутні\~кам?яні стіни)\~за межами\~існуючого фундаменту\~даного житлового\~будинку. Згідно поверхового\~плану житлового\~будинку літ.\~«А» по\~ [ADDRESS] \~технічного паспорту\~на житловий\~будинок індивідуального\~жилого фонду\~інвентарний №\~434,\~реєстровий № 4801\~від 15.01.1992\~р.\~з поточними\~змінами на\~15.10.2003\~р.\~КП «Білгород-Дністровське\~міжміське бюро\~технічної інвентаризації»\~-\~на місці\~кам?яної одноповерхової\~прибудови до\~житлового будинку\~по [ADDRESS] \~графічно зображені\~сходи набагато\~меншими розмірами\~ніж існуюча\~на сьогодні\~кам?яна прибудова\~та сходи\~знаходились за\~межами (на\~тротуарі)\~існуючого фундаменту\~житлового будинку\~по [ADDRESS] і не позначені у плані відповідною літерою. Відповідно до листа № 922 від 30.12.2020 Управління комунальної власності Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради земельна ділянка по [ADDRESS] не сформована, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, рішень щодо передачі у власність або орендне користування Білгород-Дністровською міською радою не приймалось. Відповідно до листа № 917/499 від 23.12.2020 управління містобудування та архітектури Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, Управлінням не надавались вихідні дані для проектування будь-якого об`єкту на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, можна зробити висновок про те, що виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, прийнявши рішення від 03.07.2014 № 341 «Про дозвіл гр. [PERSON] перепланування частини житлового будинку по [ADDRESS] », грубо порушив норми діючого на той час містобудівного законодавства, а саме ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та ч. 2 ст. 19 Конституції України. Таким чином, гр. [PERSON] виконав самочинні будівельні роботи із будівництва кам`яної одноповерхової прибудови до житлового будинку по [ADDRESS] , [ADDRESS] . Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін. Висновки суду Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 6 даної норми Закону визначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Як зазначено в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 №6 відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Оцінка аргументів сторін. Висновки суду Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Крім того, статтею 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином, знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Європейській суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2016 року у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15) роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 та від 10 квітня 2020 року у справі № 344/4319/16-а зроблено висновки про те, що «…правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. За змістом частини сьомої\~статті 376 ЦК України\~зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі істотного відхилення від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва. В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту,\~стаття 376 ЦК України\~не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта\~статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови». За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20 (провадження № 61-2199св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20 (провадження № 61-21119св21), від 22 червня 2023 року у справі № 592/16491/18 (провадження № 61-9539св22), від 04 січня 2024 року у справі № 680/1009/16-ц (провадження № 61-3906св23). У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 947/38994/20 (провадження № 61-5435св24) вказано, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 442/4338/17 (провадження № 61-1460св21) викладено висновок про те, що за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України. Позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення (див. постанову Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі № 459/2076/21, провадження № 61-8047св23). У постанові Верховного Суду від 18 червня 2024 року у справі № 204/8412/23 (провадження № 61-3803св24) зазначено, що з урахуванням змісту статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в поєднанні з приписами статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за вимогами про знесення самочинного будівництва можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування, а також інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. За загальним правилом у справах про знесення самочинного будівництва позивач зобов`язаний довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника (співвласника) чи користувача земельної ділянки таким самочинним будівництвом. Лише у випадку доведеності порушення самочинним будівництвом прав позивача, знесення самочинного будівництва можливо оцінювати на предмет можливості його застосування як крайнього заходу впливу на забудовника (постанова Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 947/38994/20, провадження № 61-5435св24). Тобто законність знесення самочинного будівництва має бути оцінена на предмет пропорційності такого втручання. Позивачі зобов`язані довести факт самочинності будівництва, порушення їх прав та обґрунтованості захисту їх прав лише у такий спосіб, як знесення. У справі, що розглядається спір виник між позивачем, [PERSON] , який є власником частки у домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та відповідачем, [PERSON] , який є власником сусіднього будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та користувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:001:0407. Водночас, суд звертає увагу, що позивач у справі, не є спеціальним суб`єктом, визначеним ст. 376 ЦК України - органом державної влади, органом місцевого самоврядування, інспекцією державного архітектурно-будівельного, власником чи користувачем земельної ділянки, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що права позивача порушені, внаслідок проведення відповідачем реконструкції будівель та споруд. Втім, звертаючись до суду позивач просить не лише знести самочинно збудоване майно, а й відшкодувати матеріальні збитки. Відповідно до ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, що визначено ст. 1166 ЦК України. Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Судом встановлено, що вимоги позову відносяться до вирішення питань, що потребують спеціальних знань, зокрема шляхом проведення експертизи. Відповідно до статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо\~предмета\~доказування. Предметом\~доказування\~є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). Частиною першою статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Передбачене статтями 12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Позивач під час розгляду справи не скористався своїм правом на проведення експертизи, ухвали суду про проведення експертизи неодноразово залишались без виконання, через ненадання додаткових матеріалів, необхідних для їх проведення. З наявних у справі доказів неможливо встановити те, чи порушуються права позивача відповідачем, чи дійсно діяльність відповідача, внаслідок проведення реконструкції будівель та споруд, є причиною руйнування будівель та споруд позивача. Доводи про те, що права позивача порушуються, внаслідок діяльності відповідача із будівництва та реконструкції належного йому житлового будинку, не доведено. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням усього вищевикладеного, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх обґрунтованості, належності, достовірності та допустимості, у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із фактичних обставин справи, та вимог чинного законодавства України із його правозастосуванням до виниклих правовідносин, недоведеністю належними доказами по справі позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про знесення самочинного будівництва та стягнення матеріальної шкоди. Розподіл судових витрат Згідно ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ч. 8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, питання розподілу судових витрат буде вирішено після надання відповідної заяви, про яку заявив відповідач.

Outcome: dismissed