Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

В листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовною заявою до ТОВ «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11919, вчинений 16.07.2020, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким запропоновано стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 19908,62 грн. Також [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Дебт Форс» на його користь грошові кошти у сумі 11626,27 грн, які стягнуті з нього в рамках виконавчого провадження № 62711231. Вимоги обґрунтовані тим, що вчиняючи спірний виконавчий напис, нотаріусом було порушено вимоги\~Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначає, що у виконавчому написі нотаріуса йдеться про укладення ним кредитного договору, який ним не було підписаний. Крім того він не погоджується із розрахунком суми заборгованості, встановленим виконавчим написом. Вказує, що в межах виконавчого провадження № 62711231, відкритого приватним виконавецем виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В., з нього було стягнуто 11626,27 грн. боргу на користь ТОВ «Дебт Форс», які просить повернути на підставі ст. 1212 ЦК України. Ухвалою суду від 19.11.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 29.11.2024 року позивачем недоліки заяви усунені. Ухвалою суду від 02.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 26.12.2024 року. 26.12.2024 року від відповідача ТОВ «Дебт Форс» на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволені позовної заяви. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Дебт Форс» грошових коштів у сумі 11626,27 грн, зазначає, що ці кошти, до правонаступництва, були стягнуті з боржника на користь ТОВ «Вердикт Капітал». На користь ТОВ «Дебт Форс» від приватного виконавця надійшли кошти в сумі 4288,45 грн. Також відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якій він просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 24.01.2025 визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] в судове засідання. Ухвалою суду від 05.03.2025 залучено в якості співвідповідача ТОВ «Вердикт Капітал». 25.03.2025 року від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволені позовної заяви. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів, зазначає, що на користь ТОВ «Вердикт Капітал» від приватного виконавця надійшли кошти в сумі 5163,60 грн. Також відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якій він просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. 03.04.2025 представником позивача Зачепіло З.Я. подано уточнену позовну заяву в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11919, вчинений 16.07.2020, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким запропоновано стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 19908,62 грн. Також просить стягнути з ТОВ «Дебт Форс» на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 4288,45 грн, а з ТОВ «Вердикт Капітал» грошові кошти в сумі 7337,82 грн, та з обох відповідачів витрати на правову допомогу та судовий збір. Ухвалою суду від 06.06.2025 витребувано у\~приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. копії платіжних інструкцій (доручень) про перерахування коштів стягнутих з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Дебт\~Форс»в\~межах виконавчого\~провадження №\~62711231 з примусового виконання виконавчого напису № 11919, вчиненого 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 23.06.2025 від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. до суду надійшли витебувані документи. Ухвалою суду\~від 25.07.2025 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 11919, вчиненого 16.07.2020, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованості за кредитним договором в рамках виконавчого провадження № 62711231. 08.08.2025 представником позивача Зачепіло З.Я. подано клопотання про відшкодування судових витрат, які були понесені позивачем в суммі 12328,00 грн. 04.09.2025 від відповідачів ТОВ «Дебт Форс» та ТОВ «Вердикт Капітал» надійшли клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в яких вони просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі. 30.09.2025 представником позивача Зачепіло З.Я. подано уточнену позовну заяву в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11919, вчинений 16.07.2020, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким запропоновано стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 19908,62 грн. Також просить стягнути з ТОВ «Дебт Форс» на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 5766,09 грн, а з ТОВ «Вердикт Капітал» грошові кошти в сумі 4763,60 грн, та з обох відповідачів витрати на правову допомогу та судовий збір. У судове засідання призначене 06.11.2025 учасники справи не з`явились. Від представників позивача Зачепіло З.Я. та Чальцева Д.В. надійшли клопотання про розгляд справи без їх та позивача участі. Уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представники відповідачів ТОВ «Дебт Форс» та ТОВ «Вердикт Капітал», які про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. про розгляд справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали. За таких обставин, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович 16.07.2020 року вчинив виконавчий напис №11919, за яким запропонував стягнути з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором 630200175 від 14.10.2014, укладеного з АТ «Альфа Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги від 21.06.2016 є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги від 26.12.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги від 16.01.2019 є ТОВ «Ведикт Капітал», заборгованість за кредитним договором 630200175 від 14.10.2014 на загальну суму 19908,62 грн. Вказаназаборгованість стягнута за період з 16.01.2019 по 11.03.2020. Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. 04.08.2020 відкрив виконавче провадження № 62711231 з примусового виконання виконавчого напису №11919 виданого 16.07.2020. Як вбачається із відзиву ТОВ «Дебт Форс» на позовну заяву, ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави по справі № 553/3062/23 було замінено стягувача у виконавчому провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №11919 виданого 16.07.2020 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». Відповідно\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5\~передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як передбачено\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Приватний нотаріус не надав матеріалів на підставі яких вона вчинила виконавчий напис, а тому суд позбавлений можливості встановити, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано виписку по рахунку позивача та вона могла встановити безспірність заборгованості. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суду не було надано доказів що для вчинення виконавчого напису надавались первинні документи, оформлені відповідно до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 16.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Суду не надано доказів, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС КЦС від 15.04.2020 р. по справі № 158/2157/17. У межах виконавчого провадження № 62711231 з метою примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1919 виданого 16.07.2020 року за час виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. було утримано з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кошти в сімі 4763,60 грн, а на користь ТОВ «Дебт Форс» кошти в сумі 5766,09 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій про перерахування стягнутих коштів, наданих на вимогу суду приватним виконавцем Клименко Р.В. (т. 2 а.с. 53-64). Враховуючи, що даним судовим рішенням суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд констатує, що виникли правовідносини щодо безпідставного набуття грошових коштів, які регулюються нормам\~статті 1212 Цивільного кодексу України, виходячи з такого. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3\~ст. 1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~(збереження майна без достатньої правової підстави)\~\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Встановлено, що правовою підставою для набуття ТОВ «Дебт Форс» та ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який даним рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Відтак, у зв`язку з ухваленням даного рішення відпадала правова підстава для отримання таких коштів, а тому грошові кошти отримані відповідачами у загальному розмірі 10529,69 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до\~ст. 1212 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Як наслідок, з ТОВ «Ведікт Капітал» на користь [PERSON] необхідно стягнути 4763,60 грн. безпідставно набутих коштів, а з ТОВ «Дебт Форс» на користь [PERSON] необхідно стягнути 5766,09 грн. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду із позовом позивачем був сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та за подання заяви про забезпечення позову 605,60 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Дебт Форс» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору по 1514,00 грн з кожного. Щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ст.\~59\~Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1,3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.\~3\~ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частин\~1-3\~статті 137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.\~6\~ст.\~137\~ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18. Представником позивача, адвокатом адвокатського об`єднання «Захист» Зачепіло З.Я., до суду подане клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу у загальному розмірі 9\~300,00 грн., на підтвердження яких доданий Витяг з Договору № 23/1 про надання адвокатських послуг від 08.10.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «Захист» та [PERSON] , Акт виконаних робіт від 09.11.2024 між адвокатським об`єднанням «Захист» та [PERSON] , на суму 4800,00 грн. (підготовка позовної заяви), копія квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3930810878.1 від 09.10.2024 про сплату [PERSON] юриичних послуг на користь АО «Захист» на суму 4800,00 грн., копія платіжної інструкції № 1.221279137.1 від 17.07.2025 про сплату [PERSON] юридичних послуг на користь ФОП [PERSON] в розмірі 1500,00 грн., копія платіжної інструкції № РЗХХ-СКСМ-6ВЕЕ-13Ь7 від 04.03.2025 про сплату [PERSON] юридичних послуг на користь ФОП [PERSON] в розмірі 1500,00 грн., копія платіжної інструкції № 2Е3В-6Р49-ССТМ-В966 від 03.04.2025 про сплату [PERSON] юридичних послуг на користь ФОП [PERSON] в розмірі 1500,00 грн. Водночас, у наданому до суду Витязі з договору № 23/1 про надання адвокатських послуг від 08.10.2024 відсутні умови (пункти) щодо оплатності правової допомоги, порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару, що не дає як суду, так і стороні відповідача, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, зазначеного у акті виконаних робіт на суму 4800,00 грн.\~\~ Також суд звертає увагу, що заявлена представником позивача вартість представництва інтересів клієнта в суді у розмірі 4500,00 грн. не охоплюється наданим до суду Актом виконаних робіт та на її підтвердження до суду не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, надані до суду копії платіжних інструкцій на загальну суму 4500,00 грн. підтвержують сплату [PERSON] юридичних послуг на користь ФОП [PERSON] . Разом з цим, під час судового розгляду фактично було проведено чотири судових засідання, у яких інтереси позивача представляв адвокат Адвокатського бюро «Дмитра Чальцева» Чальцев Д.В. Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між АО «Захист» та його клієнтом щодо оплатності правової допомоги, розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, відсутність доказів, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу, враховуючи заперечення відповідачів ТОВ «ДЕБТ ФОРС» та ТОВ «Вердикт Капітал», суд вважає за необхідне відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved