Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Будзину Н.О., звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між сторонами зареєстровано 15 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, за актовим записом № 2596. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через наявність різних поглядів на сімейне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 06 червня 2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову. Зазначає, що на початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України позивач разом з їхнім спільним сином [PERSON] виїхали до міста Відень Австрії, де нині перебувають. Відповідач, в свою чергу, утримує та піклується про спільне майно подружжя, запобігає виникненню боргових зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, матеріально допомагає дружині та сину. [PERSON] вважає, що звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу пов`язане з різкою зміною місця проживання та місця роботи, перебуванням в чужій країні, емоційною напругою та постійним стресом. Також у відзиві [PERSON] заявляє клопотання про надання сторонам строку на примирення - 6 місяців, мотивуючи тим, що сторони мають неповнолітнього сина, продовжують спілкуватись та вирішувати спільні сімейні питання, позивач не втратив почуття любові та поваги до відповідача. [PERSON] впевнений, що вони зможуть зберегти свою сім`ю та налагодити родинні відносини. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року частково задоволено клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення, надано сторонам строк на примирення терміном в три місяці - до 08 жовтня 2025 року, провадження у справі до закінчення вказаного строку зупинено. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року провадження у праві поновлено, судове засідання призначено на 19 листопада 2025 року на 10-15 год. В судове засідання 19 листопада 2025 року позивач не з`явилась, 18 листопада 2025 року від представника [PERSON] - адвоката Будзиної Н.О., до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Додатково зазначено, що примирення між сторонами не відбулось. В судовому засіданні 19 листопада 2025 року відповідач [PERSON] щодо розірвання шлюбу заперечував, зазначивши, що через перебування позивача разом з їхнім спільним сином [PERSON] за кордоном, сторонам примиритись не вдалось. [PERSON] бажає зберегти сім`ю,покращити відносини з позивачем та вирішити наявні непорозуміння з дружиною. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення відповідача, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. 15 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, за актовим записом № 2596 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 213. Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Крім того, судом надавався строк на примирення сторін, проте позитивного результату він не дав, сторони не примирилися, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Відповідно до статті 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини другої статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 Сімейного кодексу України). Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За правилом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно із статтями 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved