Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що на офіційному веб сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у вільному доступі для всіх клієнтів розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме: договір кредиту (примірний договір на момент укладення); правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); згода на обробку персональних даних; публічна інформація; положення про конфіденційність. Крім того, на вебсайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. 22.07.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою вебсайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1424-7107. Разом із правилами надання споживчих кредитів вказаний договір складає єдиний договір, в якому визначаються усі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного відповідно до вимог, визначених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». На виконання зазначених вимог позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А5393 для підписання кредитного договору №1424-7107 від 22.07.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: 6200,00 грн. сума кредиту, 365 днів строк кредитування, 11 днів базовий період, 0.01% пільгова ставка, 1.50% в день знижена відсоткова ставка, стандартна % ставка: 1.50% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів, 1.18% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії Договору або дати фактичного повернення всієї суми. Також додатковою угодою №1 від 25.07.2025 до договору позичальник надав кредитодавцю додаткові кошти у сумі 600,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткові кошти відповідно до додаткової угоди №1. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти. В подальшому відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув у повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав у повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 02.09.2025 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача становить 40373,40 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 6800,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 33483,40 грн., простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 90,00 грн. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у сумі 6373,40 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 34000,00 грн. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості, а лише її частину, а саме 6800, 00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27200, 00 грн., що разом становить 34000, 00 грн.. Ухвалою суду від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт укладення 22.07.2024 між позивачем та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, електронного договору про відкриття кредитної лінії №1424-7107. Відповідно до абз. 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 5\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідачу як позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A5393, для підписання кредитного договору №1424-7107 від 22.07.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Як визначено в\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. В силу ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд встановив, що відповідач як позичальник був попередньо ознайомлений із правилами відкриття кредитної лінії, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки та Додатковою угодою до договору про відкриття кредитної лінії №1424-7107 від 25.07.2024, додатками до Додаткової угоди, що складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та який укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа та підписаний цифровим підписом відповідача. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: 6200,00 грн. сума кредиту, 365 днів строк кредитування, 11 днів базовий період, 0.01% пільгова ставка, 1.50% в день знижена відсоткова ставка, стандартна % ставка: 1.50% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів, 1.18% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії Договору або дати фактичного повернення всієї суми. Також додатковою угодою №1 від 25.07.2025 до договору позичальник надав кредитодавцю додаткові кошти у сумі 600,00 грн. Згідно зі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Позивач стверджує, що він як кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит і не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором після спливу строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1424-7107 від 22.07.2024 видача кредитних коштів здійснювалася за допомогою системи LIQPAY, платіж №2492840805 від 22.07.2024 у сумі 6 200,00 грн на номер платіжної карти [NUMBER] з призначенням платежу: "видача кредиту" та платіж №2493839320 від 25.07.2024 у сумі 600,00 грн на номер платіжної карти [NUMBER] з призначенням платежу: "добор по кредиту". Відповідач не спростував, що вказана платіжна карта йому не належить, відповідних доказів ним суду не надано. Згідно із ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд встановив, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 40373,40 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 6800,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 33483,40 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 90,00грн., однак позивачем здійснено частково списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією, процентами у сумі 6373,40 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 6800,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27200,00 грн., що в загальному складає 34 000,00 грн. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Разом з тим, відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 13.10.2025 та не навів обставин на спростування правочину, укладеного з позивачем та пред`явлені йому розрахунки заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~ст. 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved