Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказано, що вона є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.02.2007, відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка, Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Наразі вона навчається в ДНЗ «Черкаське вище професійне училище» на денній формі навчання за професією «Пекар (кондитер)», період навчання з 2 вересня 2024 року (наказ про зарахування № 2-3-У ДЗ від 30.08.2024 року) по теперішній час, II курс. Термін закінчення навчання - 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою від 01.09.2025 року № 04-246. Указує, що оскільки вона не може працювати та отримувати дохід, то потребує коштів на утримання. Відповідач з нею не спілкується, участі в матеріальному забезпеченні не приймає, добровільно допомогу не надає, хоча є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, тому спроможний надавати їй матеріальну допомогу. Враховуючи її скрутне матеріальне становище (оскільки вона не працює, у зв`язку з навчанням), відсутність змоги самостійно себе забезпечувати, змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. Таким чином, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку на період навчання, починаючи з моменту звернення до суду, але не довше ніж до досягнення 23-х років. Ухвалою суду від 22.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що наразі продовжує навчання на денній формі, проживає на орендованій квартирі та потребую коштів на харчування, проїзд, одяг, оскільки стипендії їй не вистачає. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованими листами. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.2007. Згідно довідки № 04-246 від 01.09.2025 [PERSON] навчається на денній формі навчання у державному навчальному закладі «Черкаське вище професійне училище» (ІІІ атестаційний рівень) за професією «Пекар; Кондитер» з 02.09.2024 (наказ про зарахування № 2-З-УДЗ від 30.08.2024) по теперішній час, ІІ курс. Термін закінчення навчання 30.06.2027. Отже, [PERSON] навчається на денній формі навчання, така форма навчання призводить до неможливості офіційно працювати та отримувати доходи, а отже вона об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (пункт 20 Постанови) роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 року по справі №635/1139/17. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є працездатною особою, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд дійшов висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved