Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [INFO] його дядька [PERSON] , до складу якої увійшло право власності на: - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , загальна площа 51,40 кв.м., житлова площа 36,90 кв.м.; - земельна ділянка, площею 2,6664 га, з кадастровим номером: 5124110100:01:006:0077, цільове призначення якої «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», місце знаходження якої: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська міська рада(за межами населеного пункту); - земельна ділянка, площею 2,9127 га з кадастровим номером: 5124110100:01:006:0078, цільове призначення якої «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», місце знаходження якої: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська міська рада (за межами населеного пункту); - житловий будинок садибного типу № 3, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 40,60 кв.м, житловою площею 26,40 кв.м; - земельна ділянка, площею 0,0791 га з кадастровим номером: 5124110100:02:007:0443, цільове призначення якої «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", місце знаходження якої: [ADDRESS] ; - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] ; - земельна ділянка, площею 0,6000 га з кадастровим номером: 5124180700:01:003:0049, цільове призначення якої «для ведення особистого сільськогосподарського господарства», місце знаходження якої: [ADDRESS] ; - земельна ділянка, площею 0,3000 га з кадастровим номером: 5124180700:01:003:0043, цільове призначення якої «для ведення особистого сільського господарства», місце знаходження якої: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська міська рада(за межами населеного пункту); - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , загальною площею 86,10 кв.м, житловою площею 56,80 кв.м; - земельна ділянка, площею 0,0603 га з кадастровим номером: 5124110100:02:002:0191, цільове призначення якої «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", місце знаходження якої: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2021 року, видане Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 544), після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на нежитлове приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] . За життя, [PERSON] на випадок своєї смерті особистого розпорядження не залишила. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] (відповідачка), [PERSON] (відповідачка) та її чоловік [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] , звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину. Чоловік померлої [PERSON] з заявою до нотаріальної контори не звертався, однак прийняв спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв від неї відмови. [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані та фактично не мешкали з [PERSON] , до нотаріуса не звертались з заявою про прийняття спадщини, а тому є такими, що не прийняли спадкове майно. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину, а тому до них перейшло право власності по частині нежитлового приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2022 року, видане Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 405), після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на: - частину нежитлового приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] ; - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , загальною площею 86,10 кв.м, житловою площею 56,80 кв.м; - земельна ділянка, площею 0,0603 га з кадастровим номером: 5124110100:02:002:0191, цільове призначення якої «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", місце знаходження якої: [ADDRESS] . За життя, [PERSON] на випадок своєї смерті особистого розпорядження не залишив. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] (відповідачка), [PERSON] (відповідачка). Після смерті батька [PERSON] , звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України про прийняття спадщини, також прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом з померлим. [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані та фактично не мешкали з батьком, до нотаріуса не звертались з заявою про прийняття спадщини, а тому є такими, що не прийняли спадкове майно. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2024 року, видане Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 93), спадкування вищевказаного майна здійснюється за законом, оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті особистого розпорядження не залишив. У шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, спадкоємці І-ІІІ черги спадкування за законом не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття чи відмову від спадщини. Померлий [PERSON] був зареєстрований один за адресою на момент смерті та відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем І-V черги спадкування за законом, є таким що прийняв спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідачі ніяких дій з прийняття спадщини не вчинили та не заперечують проти прийняття спадщини позивачем, про що свідчать їх заяви про визнання позовних вимог. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що видано відповідну постанову. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі клопотання позивача ухвалою суду від 05.11.2025 р. витребувано з Ренійської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, у позовній заяві є вимога про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про визнання позову, справу просили розглянути за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході дослідження доказів судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2021 року. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: нежитлового приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] , право власності підтверджується договором купівлі-продажу від 27.02.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Ренійського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №432, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.07.2007 року №15235421. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. До кола спадкоємців першої черги спадкового майна [PERSON] , входять: [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька) та її чоловік [PERSON] . В матеріалах справі є всі документи, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцями. У відповідний шестимісячний строк [PERSON] звернувся до Ренійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить інформаційна довідка із Спадкового реєстру від 15.11.2024 №79173329. Чоловік померлої [PERSON] , на момент відкриття спадщини, був зареєстрований та постійно проживав із померлою, що підтверджується довідкою виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 2211 від 05.12.2024 р. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертались, із спадкодавцем, на момент відкриття спадщини, не мешкали. Отже, [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину, а тому до них перейшло право власності по частині нежитлового приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2022 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: - частини нежитлового приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] ; житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , загальною площею 86,10 кв.м, житловою площею 56,80 кв.м, (право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.06.2001 р. та витягом про державну реєстрацію прав власності від 21.06.2011 року №30365076); земельна ділянка, площею 0,0603 га з кадастровим номером: 5124110100:02:002:0191, цільове призначення якої «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", місце знаходження якої: [ADDRESS] , (право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ№732354 від 19.03.2012 року). Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. До кола спадкоємців першої черги спадкового майна [PERSON] , входять діти: [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька). В матеріалах справі є всі документи, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцями. У відповідний шестимісячний строк [PERSON] звернувся до Ренійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, є такими, що прийняв спадщину, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані та фактично не мешкали з батьком, до нотаріуса не звертались з заявою про прийняття спадщини, а тому є такими, що не прийняли спадкове майно. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2024 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , загальною площею 86,10 кв.м, житловою площею 56,80 кв.м; земельної ділянки, площею 0,0603 га з кадастровим номером: 5124110100:02:002:0191, цільове призначення якої «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", місце знаходження якої: [ADDRESS] ; нежитлового приміщення магазину №18 «Вітерок», місце знаходження якого: [ADDRESS] ; житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , загальна площа 51,40 кв.м., житлова площа 36,90 кв.м., (право власності підтверджується рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року справа №510/112/16-ц); земельної ділянки, площею 2,6664 га, з кадастровим номером: 5124110100:01:006:0077, цільове призначення якої «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», місце знаходження якої: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська міська рада(за межами населеного пункту), (право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2020 року№203263234 та витягом з ДЗК про земельну ділянку від 12.12.2014 року № НВ-5101640762014); земельної ділянки, площею 2,9127 га з кадастровим номером: 5124110100:01:006:0078, цільове призначення якої «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», місце знаходження якої: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська міська рада (за межами населеного пункту), (право власності підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2020 року №203293149 та витягом з ДЗК про земельну ділянку від 12.12.2014 року №НВ-5101640692014); житлового будинку садибного типу № 3, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 40,60 кв.м, житловою площею 26,40 кв.м, (право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.11.2011 року№3190982, технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством «Ренійське бюро технічної інвентаризації»); земельної ділянки, площею 0,0791 га з кадастровим номером: 5124110100:02:007:0443, цільове призначення якої «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", місце знаходження якої: [ADDRESS] , (право власності підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.06.2015 року № [NUMBER] та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38775562 від 09.06.2015); житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , (право власності підтверджується рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 09.01.2018 року по справі №510/1468/16-ц); земельної ділянки, площею 0,6000 га з кадастровим номером: 5124180700:01:003:0049, цільове призначення якої «для ведення особистого сільськогосподарського господарства», місце знаходження якої: [ADDRESS] , (право власності підтверджується рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 09.01.2018 року по справі №510/1468/16-ц та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 128710388 від 23.06.2018 року); земельної ділянки, площею 0,3000 га з кадастровим номером: 5124180700:01:003:0043, цільове призначення якої «для ведення особистого сільського господарства», місце знаходження якої: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська міська рада(за межами населеного пункту),(право власності підтверджується договором дарування від 30.10.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ренійського районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2779). Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. У шестимісячний строк, спадкоємці І-ІІ черги спадкування за законом не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття чи відмову від спадщини. Померлий [PERSON] був зареєстрований один за адресою на момент смерті та відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем ІІІ черги спадкування за законом, є таким що прийняв спадщину, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Крім того позивач, на момент відкриття спадщини, постійно проживав із спадкодавцем. [PERSON] та [PERSON] (відповідачки) ніяких дій з прийняття спадщини не вчинили та не заперечують проти прийняття спадщини позивачем, про що свідчать їх заяви про визнання позовних вимог. 31.03.2025 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті її дядька [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця оформити свого права на спадщину, що передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України. Як було встановлено судом, сторони у справі є спадкоємцями другої та третьої черги за законом (ст. 1262-1263 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не відкликав, відповідачі відмовились від прийняття спадщини. Крім того позивач прийняв спадщину і в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просив залишити судові витрати за позивачем, питання про стягнення судових витрат з відповідачів судом не розглядалось.

Outcome: approved