Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту від 14.09.2018р., в розмірі 199\~650,35 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між АТ «Креді Агріколь Банк», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт» та [PERSON] , було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитодавець передав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути зазначені суми кредиту та сплатити проценти за користування ним. Невиконання відповідачем вимог договору стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 06.05.2024р., до участі в справі залучено правонаступника первісного позивача АТ «Креді Агрікль Банк» - ТОВ Глобал Спліт» на підставі договору про відступлення права вимоги № 2-2024, за кредитним договором № 1/3300633 від 14.09.2018р., укладеним між АТ «Креді Агрікль Банк» та [PERSON] , (а.с. 189, Том І). Представник позивача ТОВ Глобал Спліт», в судовому засіданні, підтримав вимоги позову в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явився, надали до суду відзив на позов в якому просили в позові відмовити, а також надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 14.09.2018 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі Банк, Кредитор) та [PERSON] , (далі Відповідач), укладений Кредитний договір №1/3300633. Відповідно до Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 306\~000,00 грн. Строк користування кредитом з 14.09.2018р., до 13.09.2023р. Позичальник повертає кредит Банку щомісячно, в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток до Договору, що є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору. 18.01.2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №2-2024 про відступлення (купівлю продаж) прав вимог в тому числі і до боржника [PERSON] . У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 31.10.2022 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором № 1/3300633 від 14.09.2018р., у розмірі 199\~650,35 грн., в тому числі: борг за тілом кредиту 126\~258,34 грн., за відсотками 10\~968,01, за комісією 62\~424,00 грн. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст.527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що отримавши кредитні грошові кошти [PERSON] , неналежним чином не виконав взяті на себе зобов`язання. Оскільки, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту, сплати процентів, а також оплати послуг банку згідно з тарифами, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача та його представника щодо неправомірності нарахування комісії, оскільки таке твердження не узгоджується із висновком зробленим в постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022р., у справі 496/3134/19, зокрема в якій зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України №1734-VІІІ до загальних витрат за споживчим кредитом включаються зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, щодо правомірності встановлення в кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, обов`язково сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: partial