Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вищезазначена цивільна справа. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.01.2022 року шлюб було розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] припинив будь-яке спілкування з позивачкою та сином. 30.06.2025 року [PERSON] звернулась до Відділу надання адміністративних послуг Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем її реєстрації, але у реєстрації сина їй було відмовлено у зв`язку із ненаданням письмової згоди батька [PERSON] на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з проханням надати дозвіл на реєстрацію їх малолітнього сина [PERSON] , навіть пропанувала сплатити послуги нотаріуса, але отримала категоричну відмову у намірі вирішення питання про реєстрацію дитини. На даний момент часу [PERSON] позбавлена можливості в будь-який спосіб зареєструвати сина, у зв`язку з тим, що місце проживання дитини реєструється разом з одним з батьків за письмовою другого з батьків, тому вона вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 01.08.2025 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи. Ухвалою суду від 01.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання 19.11.2025 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки сторона позивача не повідомила. До судового засідання від сторони позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судових засідань [PERSON] повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за його зареєстрованою адресою проживання та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Як встановлено судом за результатами перевірки, поштові відправлення з копією ухвали суду від 01.08.2025 року, а також судовими повістками про виклик до суду не було вручено [PERSON] за зареєстрованим місцем його проживання та повернуто до суду у зв`язку з відсутністю адресата та закінченням терміну зберігання. Про причини неявки [PERSON] не повідомив, станом на момент ухвалення судового рішення від відповідача ані засобами поштового зв`язку, ані на офіційну електронну адресу суду, ані в будь-який інший спосіб не надходило жодних заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду. У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. У судове засідання від 19.11.2025 року треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Відділ надання адміністративних послуг Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, Орган опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Служба у справах дітей та сім`ї Новгород-Сіверської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним, про причини неявки не повідомили, будь яких заяв та клопотань не надавали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що стороною позивача було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, оскільки [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012р. №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/ дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 (із змінами та доповненнями), реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Як встановлено судом сторони перебували в зареєстрованому шлюбі який розірвано 19.01.2022 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області (а.с. 13). У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 15.05.2019 року (а.с. 11). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.04.2025 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.04.2025 року (актовий запис №401), після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.14). Після розірвання шлюбу позивач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с.9). 30.06.2025 року [PERSON] звернулася до відділу надання адміністративних послуг Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , (а.с. 15) Із прийнятого рішення за заявою від 30.06.2025 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено в реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із відсутністю згоди батька. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи відсутність клопотань про розподіл судових витрат, відсутність повідомлень про необхідність вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні, суд приходить до висновку про необхідність залишення понесених судових витрат за сторонами справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved