Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість по сплаті аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , 2016 року народження. 19.12.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. та зареєстрований в реєстрі за №2812. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов`язався сплачувати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , аліменти в розмірі 10000 грн., щомісячно, не пізніше 25 числа кожного поточного місяця шляхом перерахування суми аліментів на відкритий картковий рахунок на ім`я позивача, а також зобов`язався брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо). Позивач зазначає, що в порушення умов договору, відповідач неналежно виконує свої зобов`язання, оскільки з 19.12.2022 року по 18.04.2025 року, щомісяця сплачував довільну суму в розмірі 3000 грн., а тому станом на 28.04.2025 року заборгованість по оплаті аліментів становить 203000 грн. Також зазначила, що відповідач взагалі не виконує умови договору щодо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), а тому заборгованість за додатковими витратами за період з 01.10.2022 року по 28.04.2025 року складає 57574 грн. На письмові вимоги позивача, щодо сплати заборгованості, відповідач жодним чином не реагує. \~ \~ \~ \~Також зазначила, що постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо вчинення виконавчого напису на договорі про сплату аліментів на дитину, а тому вона позбавлена можливості вирішити питання про стягнення вказаної заборгованості в позасудовому порядку, у зв`язку із чим просить стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість по оплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , яка виникла за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року на суму 203000 грн; - неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року у розмірі 203000 грн.; - заборгованості за додатковими витратами на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка виникла за договором про сплату аліментів від 19.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Поліщук Г.П., зареєстрованого в реєстрі за №2812 за період з 01.10.2022 року по 19.03.2025 року у розмірі 57574 грн.; - індекс інфляції за заборгованістю по додатковим витратам за період з 01.10.2022 року по 31.03.2025 року у розмірі 6512,75 грн.; - 3% річних із простроченої суми додаткових витрат за період з 01.10.2022 року по 31.03.2025 року у розмірі 1464 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 15.05.2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~25.08.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Мураської Л.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла через зміни у його матеріальному стану, оскільки він є моряком, а з початком широкомасштабної війни росії проти України, останній позбавлений можливості виїжджати за кордон та надалі працювати моряком на іноземних судах, отримувати високу заробітну плату, допоки на період воєнного стану діє обмеження для чоловіків громадян України, віком від 18 до 60 років виїжджати за межі України. Також зазначила, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, оскільки щомісячно сплачує по 3000 грн., так як не спроможний в силу своїх фінансових можливостей сплачувати розмір аліментів в повному обсязі згідно договору, що свідчить про відсутність вини в неповній сплаті аліментів, а тому вважала, що підстави для стягнення індексу інфляції за заборгованістю по додатковим витратам, 3% річних із простроченої суми додаткових витрат, а також неустойки (пені) відсутні. Крім того, вважала, що долучені позивачем докази на підтвердження понесених нею додаткових витрат на утримання дитини в сумі 57574 грн. є неналежними та недостатніми, оскільки більша їх частина не містить інформації щодо предмета доказування, а скріни з екрану телефона, щодо оплати не є платіжними документами, не містять інформації щодо відправника коштів, призначення платежу, а також отримувача коштів, а тому вони не є доказами у розумінні Глави 5 Розділу 1 ЦПК України. Разом з тим, зазначила, що відповідач із позовними вимогами в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 203000 грн погоджується, в іншій частині позовні вимоги не визнає. Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 02.07.2025 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено частково та накладено арешт на 1/6 частину квартири, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 19.09.2025 року клопотання представника позивача задоволено та було залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог щодо: - стягнення заборгованості за додатковими витратами на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка виникла за договором про сплату аліментів від 19.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Поліщук Г.П., зареєстрованого в реєстрі за №2812 за період з 01.10.2022 року по 19.03.2025 року у розмірі 57574 грн. - стягнення індексу інфляції за заборгованістю по додатковим витратам за період з 01.10.2022 року по 31.03.2025 року у розмірі 6512,75 грн. - стягнення 3% річних із простроченої суми додаткових витрат за період з 01.10.2022 року по 31.03.2025 року у розмірі 1464 грн. В іншій частині залишено позовні вимоги без змін. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням змін, підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 203000 грн., в частині стягнення пені не визнала в повному обсязі, з підстав викладених нею у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників справи, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] видане 27.07.2016 року Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 19.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дитину, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П., зареєстрований в реєстрі за № 2812. Договір є чинним. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач [PERSON] зобов`язався сплачувати на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі 10000 грн. щомісячно шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача [PERSON] , а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Даний договір набув чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, а саме до [INFO] (п. 9 Договору). Відповідно до частини першої статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею189\~СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. З долучених до матеріалів справи квитанцій вбачається, що відповідач у період з жовтня 2022 року по квітень 2025 року частково сплачувалися аліменти на утримання дитини на картковий рахунок позивача в сумі 3000 грн., щомісяця. Позивач вказав про ці обставини, а відповідач підтвердив вказані обставини, про що зазначено у відзиві на позовну заяву. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем в період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року в таблицю для розрахунку включено заборгованість за повний місяць жовтня 2022 року по березень 2025 року без включення 18 днів квітня 2025 року, але з включенням 18 днів жовтня 2022 року. Станом на 18 квітня 2025 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 203000 грн., що за розміром є вірним. Суд наголошує, що дана заборгованість включає період з 19 жовтня 2025 року по 18 квітня 2025 року. Судом також встановлено, що 21.06.2022 року постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. позивачу було відмовлено у вчиненні виконавчого напису на договорі про сплату аліментів на дитину посвідченого 19.12.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. за реєстровим №2812. Відповідно до статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. З наведеного суд доходить висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором про сплату аліментів на дитину виконував лише частково. Сплачуючи кожний місяць 30 тисячі гривень, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 203000 грн, яка підлягає стягненню із відповідача. Також слід вказати, що договір укладений між позивачем та відповідачем про сплату аліментів є чинним та не розривався, будь яких змін чи доповнень до договору, шляхом укладення додаткових угод до нього сторонами не вносились, а тому підстав для його не виконання у відповідача не має. Щодо стягнення неустойки (пені) через несплату аліментів у розмірі 203000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 196\~Сімейного кодексу\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: розмір заборгованості зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем в якому не відбулася сплата аліментів. Отже, загальна сума пені за несплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16 та від 25 квітня 2018 року в справі 572/1762/15-ц. Відповідно до розрахунку позивача, розмір пені за несплату аліментів становить 871600 грн. В свою чергу розмір пені не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості. Судом було перевірено розрахунок пені, який виконаний за вірними формулами, але при розрахунку пені за жовтень місяць 2022 року було включено заборгованість з 1 жовтня 2022 року у розмірі 7000 грн., а не пропорційно сумі заборгованості до кількості днів за які не було сплачено. Хоча дана суму в цілому не впливає на розмір заявлених вимог щодо їх стягнення. Суд доходить висновку, що позивач дотримався вимог частини першої статті 196 СК України та правильно вказав розмір нарахованої пені який є максимальним розміром, що в свою чергу не повинен бути більшим за розмір заборгованості зі сплати аліментів. Передбачена статтею 196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. Чинним законодавством передбачена презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного. Якщо відповідач не спростує належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, то це є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №208/7353/16. В той же час частиною другою\~статті 196\~СК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення. При вирішенні питання про стягнення пені (статті 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати. Додатково, тлумачення частини другої\~статті 196\~СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів. Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 932/541/23 від 18 квітня 2025 року Суд враховує, що у відповідача за його єдиним і основним місцем роботи закінчився його трудовий контракт взимку 2021 року за яким він отримував заробітну плату. У зв`язку із початком збройної агресії російської федерації проти України та із введенням Указом Президента України № 64/2022 на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідач не мав можливості укладати контракти та працювати за основним місцем роботи. Відповідачем у відзиві на позовну заяву було долучено довідку про доходи до 2022 року та після 2022 року і до дати подання позову за якими вбачається суттєва різниця в бік погіршення матеріального становища. Також суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги в частині заборгованості по сплаті аліментів, часткову постійну сплату аліментів в період з жовтня 2022- квітень 2025 років. Відповідач доньку любить та бажає займатися її вихованням, що прослідковується із наданих скріншотів телефона відповідача за надісланими повідомленнями між позивачем та відповідачем в месенджері «Viber». Беручи до уваги вищезгадані обставин суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 190000 гривень. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року в розмірі 203000 грн. та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 19.10.2022 року по 18.04.2025 року в розмірі 190000 грн., а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2344,88 грн.

Outcome: partial