Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

23.09.2025 року представником товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі по тексту кредитор, позивач, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») з використанням системи «Електронний суд» подано позовну заяву до Фастівського міськрайонного суду Київської області до [PERSON] (далі, відповідач, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що 20.12.2022 між позивачем, як кредитором, та відповідачем, як позичальником, шляхом обміну електронними повідомленнями було укладено договір № 457596-КС-001 про надання кредиту. Цей договорів підписаний позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був попередньо направлений кредитором на номер телефону позичальника. За вказаним договором в борг надані 15 000 гривень на умовах строкового платного володіння з подальшим поверненням та сплатою процентів, комісій. Згідно тверджень позивача, станом на 04.09.2025, сума заборгованості за кредитним договором становить 48 381,52 гривня і складається з 15 000,00 гривень суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31 131,52 гривні суми прострочених платежів по процентам, 2 250,00 гривень суми прострочених платежів за комісією. Далі, позивач наводить в позовній заяві правові норми, що регулюють укладення договорів, в тому числі й у електронній формі та посилається на релевантну, на його думку, судову практику для підтвердження факту укладення договору та виникнення у відповідача зобов`язань щодо сплати грошових коштів. З урахуванням викладеного, позивач, діючи через свого представника, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 48 381,52 гривню, що складається з 15 000,00 гривень суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31 131,52 гривні суми прострочених платежів по процентам, 2 250,00 гривень суми прострочених платежів за комісією. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 23.09.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Самусі В.О.(а. с. 107). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін спору, клопотання представника позивача задоволено та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 20.12.2022 (дата видачі кредиту) по 11.04.2023 (дата закінчення терміну кредитування). Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надійшов до суду 28 жовтня 2025 року було надано витребувану інформацію. Зокрема, підтверджено факт зарахування коштів на рахунок відповідача у сумі 15 000 гривень 20 грудня 2022 року, що відповідає сумі кредиту, зазначеній в договорі. 16 жовтня 2025 року на адресу суду надійшов відзив представниці відповідача, відзив поданий з використанням системи «Електронний суд». Узагальнений зміст відзиву свідчить про те, що відповідач, від імені та в інтересах якого діє представниця, заперечує проти заявлених позовних вимог і стверджує про відсутність підстав для задоволення позову. Зокрема, відповідач стверджує, що у період часу з 17.12.2022 по 20.12.2022 хтось скориставшись особистими даними [PERSON] отримував на його ім`я кредити. 05.01.2023 [PERSON] звернувся до Фастівського РУП ГУ НП в Київській області з заявою про те, що 17.12.2022 невідома особа, скориставшись його персональними даними, оформила на його ім`я кредит у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОМОГА», а 19.12.2022 на його рахунок у АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] були зараховані кредитні кошти в сумі 6 008,60 грн., які того ж дня були перераховані на іншу картку. Заява [PERSON] про вчинений злочин за ч. 1 ст. 190 КК України була зареєстрована в ЄРДР за № 12023116310000011. Також представниця відповідача окремо заперечує правильність нарахування процентів. 17 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача з використанням системи «Електронний суд». За змістом відповіді на відзив стверджується про неспроможність наведених відповідачем та його представником аргументів та додатково зазначається про наявність підстав для задоволення позову. Представник позивача зазначає, що саме факт наявності кримінального провадження та внесення даних у Єдиний державний реєстр до судових розслідувань свідчить лише про початок розслідування, але ніяк не може підтверджувати те, що відповідач не укладав з позивачем кредитний договір. Сторона відповідача не надала рішення суду у кримінальній справі, яким відповідача було визнано потерпілою особою внаслідок шахрайства або інших протиправних дій щодо нього. Отже, твердження представниці відповідача про те, що відносно відповідача у даній справі було вчинено кримінальне правопорушення на даній стадії розгляду справи є лише припущеннями та не є беззаперечним доказом доведеності вчинення відносно відповідача неправомірних дій, що мали наслідком укладення кредитного договору. Також, 01 листопада 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення, подані представником позивача з використанням системи «Електронний суд». В судове засідання, призначене на 11 листопада 2025 року не з`явились представник позивача, відповідач та його представниця, були повідомлені належним чином про час і дату проведення судового засідання. Представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, відповідач і його представниця причини неявки не повідомили. З урахуванням викладеного, на підставі приписів частини 1 статті 233 ЦПК України, суд проводить розгляд справи без участі представника позивача, відповідача та його представниці. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладеним до 21 листопада 2025 року до 14 години 10 хвилин. Ознайомившись зі змістом позову та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи. 20 грудня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 457596-КС-001 про надання кредиту в електронній формі (а. с. 37-63). Сума наданого кредиту становить 15 000 гривень. Строк, на який надається кредит 16 тижнів. Стандартна процентна ставка 2 % в день, фіксована, знижена 1,1610% в день Комісія за надання кредиту 2 250 гривень. Цей договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Договір укладений шляхом направлення оферти позичальнику в електронній формі та подальшого акцептування оферти. Кредитором були надані в користування відповідачу, як позичальнику, грошові кошти, однак останній не виконав зобов`язання щодо їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі, зазначеній в позовній заяві. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31 липня 2025 року загальна заборгованість становить 48 381,52 гривня, що складається з: 15 000 гривень суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31 131,52 гривні суми прострочених платежів по процентам, 2 250 гривень суми прострочених платежів за комісією (а. с. 21-31). Факт надання грошових коштів позичальнику у сумі 15 000 гривень підтверджується квитанцією про переказ коштів від 20.12.2022. Квитанція містить відомості про отримувача коштів та про номер і дату договору, на виконання якого кошти були перераховані (а. с. 67), а також відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» щодо зарахування зазначеної суми коштів на рахунок відповідача. Грошові кошти зараховані на картковий рахунок, належний відповідачу, що зазначений ним в договорі пр. надання кредиту (а. с. 45). Відповідач обставини щодо укладення договору, погодження його умов та отримання грошових коштів заперечує, стверджує, що цей договір не укладав, а договір був укладеним від його імені, однак без його на те волевиявлення іншими особами з метою заволодіння коштами злочинним шляхом. Відповідно, відповідачем, як позичальником, не було надано доказів погашення заборгованості. Судом також встановлено, що відповідач 05 січня 2023 року звертався до ЧЧ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області з заявою про те, що 17\~грудня 2022 року невідома особа на його ім`я оформила швидку позику в «MONEYVEO», а 19 грудня 2022 року ця позика у сумі\~6\~000\~гривень була надана і вказані кошти були зараховані на його кредитну картку в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , які в подальшому без його на те волевиявлення були перераховані на іншу невідому картку. Відомості за зазначеним повідомленням внесені до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 12023116310000011. З урахування встановлених вище обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні правові норми. Зокрема, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно приписів частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину. При цьому, для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін. Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів\~частини 1\~статті 638\~ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики. Згідно приписів частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно приписів частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи зміст наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем у справі надані належні та допустимі докази щодо укладення договору у спосіб, передбачений ЦК України та Законом України «Про споживче кредитування». Тому, з урахуванням презумпції правомірності правочину та відсутності в суду даних про його нікчемність, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладено та він є регулятором спірних правовідносин сторін. При цьому, суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, згідно з розрахунком, наданим до позовної заяви. Суд, перевіривши розрахунок сум, заявлених до стягнення, вважає такий розрахунок арифметично правильним і таким, що відповідає умовам договору. Зазначений розрахунок не спростований відповідачем, контр розрахунку не надано. Далі, суд критично оцінює доводи відповідача про не отримання ним кредиту і вчинення шахрайських дій по заволодінню грошовими коштами та зазначає, що визначений договором алгоритм ідентифікації особи, як позичальника, дає можливість в повній мірі встановити особу та підтвердити її волевиявлення на отримання коштів. Далі, звернення відповідача до органів поліції стосувалось іншого договору, укладеного з іншою кредитною організацією в іншу дату та на іншу суму. Окремо суд зазначає, що саме по собі звернення до поліції і подальший початок кримінального провадження за фактом звернення особи, не можуть бути безспірними доказами відсутності волевиявлення особи, як позичальника, на укладення договору чи вчинення шахрайських дій щодо неї. В контексті приписів частини 6 статті 82 ЦПК України, преюдиційне значення мають вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, а не будь-які інші матеріали чи документи кримінального провадження. Також суд приймає до уваги, що відповідач не звертався до суду з позовом про визнання недійсним договору № 457596-КС-001 про надання кредиту від 20 грудня 2022 року. Отже, зазначені доводи відповідача не заслуговують на увагу. Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представниці на не прозорий та не чіткий характер умов договору в частині нарахування процентів, вважаючи, що вказане питання урегульовано пунктами 2.4 договору з належним рівнем деталізації та за відсутності суперечностей. А зазначені проценти нараховані в межах строку кредитування, визначеного пунктом 2.3 договору. Отже, позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. Далі, у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору. Враховуючи наведене вище,

Outcome: approved