Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник АТ "ОТП Банк" Павленко С.В. 16 вересня 2025 року звернувся у Ковельський міськрайонний суд Волинської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 29 грудня 2016 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] було підписано Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" № 230/980/020609378/16 (далі Заява-Анкета), на підставі якої позивач відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, зокрема електронну картку MC Gold, валюта UAH, відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Підписавши Заяву-Анкету боржник зобов`язався щомісячно до кінця строку дії кожного платіжного періоду сплачувати мінімальний платіж, що включає в себе часткове погашення тіла кредиту та відсотків за користування цими коштами. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим у нього станом на 23 квітня 2025 року виникла перед АТ "ОТП Банк" заборгованість у розмірі 27700,20 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 17402,46 грн, заборгованості за відсотками 10297,74 грн. Представник позивача 13 травня 2025 року звернувся до відповідача із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач не звертався до АТ "ОТП Банк" після отримання досудової вимоги для мирного врегулювання спору та не здійснив погашення простроченої заборгованості. Представник позивача просить стягнути із [PERSON] 27700 грн 20 коп. заборгованості за кредитним договором та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2025 справу передано за підсудністю для розгляду до Ратнівського районного суду Волинської області. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 21.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, надано відповідачеві строк для подання відзиву, призначено справу до розгляду 08 год 30 хв 20 листопада 2025 року. Відповідач, отримавши 25 жовтня 2025 року копію ухвали від 21.10.2025, у встановлений строк відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 2 ст. 191 ЦПК України вирішує спір за наявними матеріалами справи. Позов підлягає до задоволення. Суд установив, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3\~ст. 509 ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 89 ЦПК\~України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи установлено, що 29 грудня 2016 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] підписано Заяву-Анкету, на підставі якої позивач відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, зокрема надав електронну картку МС Gold, валюта UAH, відкрив поточний рахунок № [NUMBER] . Заявою-Анкетою визначено умови обслуговування кредитної лінії. ТАк, за користування кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить 36 % в місяць, розмір процентної ставки упродовж Пільгового періоду 0,01 % річних. Всі інші умови кредитування (зобов`язання по Кредитній лінії) визначено в Інформаційному листку. Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Тарифу Банку, що розміщені на офіційному сайті Банку. Ураховуючи загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання та може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України). З наданої представником позивача виписки за договором № 230/980/020609378 від 29.12.2016 за період з 03.01.2017 до 15.02.2025 убачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою, здійснював погашення за наданим кредитом, однак допустив заборгованість, що свідчить про те, що при підписанні Заяви-Анкети [PERSON] був ознайомлений з розміром відсотків за користування кредитом та настанням відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд установив, що банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Так, згідно з довідкою АТ "ОТП Банк" від 22.04.2025 на картковий рахунок [PERSON] 29 грудня 2016 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000 грн, який неодноразово змінювався та станом на 26 вересня 2023 року становить 19600 грн. Як стверджено наданими представником позивача довідкою про наявність заборгованості від 23.04.2025 та звітом розрахунком за період з 29.12.2016 по 23.04.2025, відповідач свого зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не сплачував, тим самим станом на 23 квітня 2025 року допустив заборгованість за тілом кредиту на загальну суму 27700,20 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача на підтвердження обґрунтування позову до суду надав Заяву-Анкету, підписану відповідачем, довідку про встановлення та зміну кредитного ліміту, виписку з банківської карти, довідку про наявність заборгованості та звіт розрахунок. Зазначені документи є належними доказами отримання та користування відповідачем кредитними коштами. Натомість відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості або неправильність чи необґрунтованість її розміру, яку позивач просив стягнути. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ "ОТП Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27700 грн 20 коп. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору на суму 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved