Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

27.05.2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 4376113 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2024 року в розмірі 225 000,15 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна», яке відступило право вимоги позивачу. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Дідух Є.О. у заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 10.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем в електронній формі укладено договір № 4376113 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає відповідачу кредитні кошти в сумі 22 500 грн. на 360 днів, а останній зобов`язується їх повернути, сплатити проценти. Згідно з листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20241003-1530 від 03.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» переказало 10.02.2024 року на картку, зазначену відповідачем при укладенні договору, 22 500 грн. Також на підтвердження укладення договору з відповідачем позивач надав правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) і паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем. 23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і позивачем укладено договір факторингу № 23/09/2024, за умовами якого до останнього перейшли права вимоги ТОВ «Лінеура Україна» до боржників, зокрема, до відповідача за договором № 4376113 в сумі 161 437,65 грн., з яких 22 500 грн. заборгованість за кредитом. 127 687,65 грн. заборгованість за відсотками, 11 250 грн. заборгованість за пенею, штрафами. Також позивачем за період з 24.09.2024 року по 03.02.2025 року нараховано 2,5 відсотки річних на суму основного боргу в сумі 74 812,50 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту), відсотками суд виходив із такого. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи, що відповідач підписавши договір, у якому сторони погодили умови щодо сплати процентів, кредитні кошти отримав, розрахунок позивача не спростував, суд доходить висновку, що заборгованість за договором є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2 422,40 грн. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, заявка № 4376113 на виконання доручення до вказаного договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт № 4376113 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.03.2025 року, відповідно до якого адвокатом надано послуги вартістю 10 000 грн. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved