Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена заява, в обґрунтування якої заявниця зазначає, що вона [PERSON] є постійним мешканцем квартири за адресою [ADDRESS] , з лютого 2022 і по теперішній час, на підставі житлового сертифікату на отримання квартир [ADDRESS] , виданим у 2021 році міським головою Б.А. Філатовим. Заявник [PERSON] народилась у м. Миргороді Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.06.1991 серія [NUMBER] . З 01.06.1991 року по квітень 1999 року вона проживала з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом фактичного проживання особи (осіб), підписаного сусідами, а саме: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) , [PERSON] ( [ADDRESS] ), а також копією паспорта її матері - [PERSON] , [INFO] , де зазначено зняття з місця реєстрації за адресою [ADDRESS] від 07.04.1999 року. 24.06.2016 року заявник змінила прізвище у зв`язку зі зміною цивільного стану, а саме укладення шлюбу з [PERSON] . У теперішній час для оформлення реєстрації у гуртожитку за адресою [ADDRESS] , заявнику необхідно надати довідки про попередні місця проживання. Однак через відсутність офіціальної реєстрації у період з 01.06.1991 по червень 1999 року орган реєстрації відмовляється оформити її реєстрацію. У добровільному порядку дане питання не вирішувалося, оскільки неможливо іншим шляхом, окрім судового вирішити питання про встановлення юридичного факту. Таким чином, встановлення факту проживання заявника з батьками у [ADDRESS] у період з 01.06.1991 по квітень 1999 року має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання ордеру та подальшої реєстрації у гуртожитку. Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження, призначено відкрите судове засідання у справі. Заявник в прохальній частині заяви зазначила про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради Дика Н. в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] народилась у м. Миргороді Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.06.1991 серія [NUMBER] . Згідно акту фактичного проживання особи (осіб), підписаного сусідами, а саме: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) , [PERSON] ( [ADDRESS] ), а також копією паспорта матері - [PERSON] , [INFO] , де зазначено зняття з місця реєстрації за адресою [ADDRESS] від 07.04.1999 підтверджується, що [PERSON] з 01.06.1991 року по квітень 1999 року проживала з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 24.06.2016 року заявник [PERSON] змінила прізвище у зв`язку зі зміною цивільного стану, а саме укладення шлюбу з [PERSON] на [PERSON] . Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України), місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. Вищевказанами матеріалами справи доведено, що заявниця з 01.06.1991 року по квітень 1999 року проживала з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є постійним мешканцем квартири за адресою [ADDRESS] , з лютого 2022 і по теперішній час, на підставі житлового сертифікату на отримання квартир [ADDRESS] , виданим у 2021 році міським головою Б.А. Філатовим. Відповідно до ст. ст. 127-129 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради( ст. 127 ЖК України). Порядок надання жилої площі в гуртожитках, відповідно до ст. 128 ЖК України, визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Жила площа у спеціальних гуртожитках для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, надається в порядку, що визначається відповідними органами місцевого самоврядування (ст.128 ЖК України). На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (ст. 129 ЖК України). В спеціальному ордері, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, зазначаються: дата видачі ордеру; найменування населеного пункту, а також підприємства, установи, організації, яким належить гуртожиток; номер і серія ордеру; прізвище, ім?я, по батькові особи, яка отримує жилу площу у гуртожитку, місце її роботи або навчання; адреса місцезнаходження гуртожитку; номер корпусу і кімнати; на підставі якого рішення видано ордер; склад сім?ї особи, яка отримує житлову площу у гуртожитку. Ордер підписується керівником підприємства, установи, організації та скріплюється відбитком печатки підприємства, установи, організації. В установленому порядку право на підписання ордерів може бути надане іншій посадовій особі (наприклад, керівнику структурного підрозділу, у складі якого діє гуртожиток). Ордер дійсний протягом 30 днів. Форму спеціального ордера встановлено Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 N 208. При одержанні ордера пред?являються паспорти всіх членів сім?ї, включених до ордера, з відміткою про виписку (зняття з реєстрації) з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Визнання площі, на якій проживає інша особа, вільною здійснюється в судовому порядку з дотриманням норм, які регулюють виселення такої особи. При вселенні ордер здається в житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності - завідуючому (директору) гуртожитком підприємства, установи, організації. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Ч. 3 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від іких залежить втниконення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порялку їх встановлення. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, факт проживання за адресою: [ADDRESS] заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати своє право на отримання ордеру та подальшої реєстрації у гуртожиткуу. Встановлення факту проживання породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту проживання не існує. Факт проживання заявниці за вищезазначеними адресами підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. Вказаний факт ніким не заперечуються. За таких обставин суд висновує, що встановлення факту проживання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів осіб та має для заявниці юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази дають підстави вважати, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] в період часу з 01.06.1991 року по квітень 1999 року, внаслідок чого суд задовольняє заяву [PERSON] .

Outcome: approved