Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 28.07.2017 року у справі № 554/3767/17, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] уродженки с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 12.05.2017 року до повноліття дітей на 6392 (шість тисяч триста дев`яносто дві) грн. , починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] з 12.09.2007 року по 23.12.2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. В них є двоє спільних дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 07 березня 2017 року було визначено місце проживання дітей разом із батьком. Так, діти зареєстровані разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 28 липня 2017 року з відповідача буле стягнено аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 12.05.2017 року до повноліття дітей . За даним рішенням суду було виготовлено виконавчий лист , який було направлено на примусове виконання, в результаті чого було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. На даний момент у відповідача змінилося матеріальне становище та обсяг доходів: якщо на момент винесення рішення суду про стягнення аліментів на 2017 рік відповідач мала мінливі доходи, то станом на зараз працевлаштована, має значні доходи. Згідно даних АСВП, дохід відповідача за 4 квартал 2024 року склав 172268 грн.32 коп. ( копії даних з АСВП додаються). За 1 квартал 2025 року відповідні запити на встановлення розміру реальних доходів відповідача також надсилалися державним виконавцям. Наразі [PERSON] 14 років, [PERSON] 16 років, то мінімальний рекомендований розмір аліментів має бути на рівні 3196 грн. на кожну дитину (згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» для дітей віком від 6 до 18 років). При цьому, розмір аліментів не може бути нижче 1598 грн. (50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) на кожну дитину, що загалом складає 3196 грн. на двох дітей. Вважає, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у фіксованому розмірі 6392 грн. на обох дітей ( по 3196 грн. на кожну дитину, що становить розмір одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку). Відповідач є працездатною людиною, утриманців не має, є працездатною, має стабільні високі доходи, а відтак має виконувати свій батьківський обов?язок щодо утримання своїх дітей. За таких обставин позивач просить суд змінити розмір стягуваних із відповідача аліментів для утримання двох дітей з 3000 гривень на 6392 гривні щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 06.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 16.06.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 07.07.2025 року клопотання представника позивача задоволено. Витребувано у Державної податкової служби України ( 04053, м. Київ, Львівська пл.,8) інформацію про розмір отриманих доходів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у період з 01.01.2025 року по дату отримання Державною податковою службою України запиту суду про витребування інформації. 19.08.2025 року від Державної податкової служби України надійшла інформація про розмір отриманих доходів [PERSON] . 14.11.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що вимоги за позовною заявою підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12.09.2007 року по 23.12.2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. В них є двоє спільних дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 07 березня 2017 року було визначено місце проживання дітей разом із батьком. Так, діти зареєстровані разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12-15). Рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 28 липня 2017 року з відповідача буле стягнено аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 12.05.2017 року до повноліття дітей. (а.с.23-24). За даним рішенням суду було виготовлено виконавчий лист, який було направлено на примусове виконання, в результаті чого було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. (а.с. 25-26). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 04.10.2023 року позбавлено відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно дітей. (а.с.16-21). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Так, згідно ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дітей з часу присудження аліментів у 2017 році, їх розмір, визначений рішенням суду від 28 липня 2017 року, не може задовольнити необхідні потреби дітей, та не в повній мірі відповідає вимогам ст. 141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дітей. Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. (довідка про доходи ст. 52). Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд робить висновки про те, що необхідно змінити аліменти, встановлених рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 28 липня 2017 року з 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 12.05.2017 року до повноліття дітей на 6392 (шість тисяч триста дев`яносто дві) грн., починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дітей. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки з моменту ухвалення рішення відбувся стрімкий ріст цін, інфляція, постійне підвищення прожиткового мінімуму призвело до того що даних коштів не вистачає для утримання дітей. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, з урахуванням обставин справи, враховуючи інтереси дітей позивач, який має право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави потрібно стягнути судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved