Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про виплату страхового відшкодування та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 25.10.2023 року близько 09год. 03хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mazda CX 5», н/з [NUMBER] за адресою: м. Одеса по вул. Отамана Головатого, навпроти буд. 47, рухаючись з вул. 2-й Заливной пров. в бік вул. Церковна, здійснив наїзд на пішохода гр. [PERSON] , [INFO] , яка перетинала дорогу у невстановленому місці зліва направо за ходом руху автомобіля. Доставлена до Міської клінічної лікарні № 11 з діагнозом перелом лонної кістки з травматичним зміщенням уламків. Госпіталізована до травматологічного відділення. За фактом пригоди, яка мала місце 25.10.2023 року Відділом поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області було внесено відомості до ЄРДР за № 12023162490001490 від 26.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Пізніше провадження було перекваліфіковане за ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «Mazda CX 5», н/з [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу № АР/6882615 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із визначенням страхового ліміту за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2023 року позивачка отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом тіла 4-го шийного хребця без зміщення уламків, закритий крайовий перелом тіла 2-го грудного хребця зі зміщенням уламків, закриті переломи тіла та верхньої гілки правої лобкової кістки із зміщенням уламків. Відповідно до Висновку експерта № 191 наданого КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я від 13.02.2024 року у гр. [PERSON] виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом тіла 4-го шийного хребця без зміщення уламків, закритий крайовий перелом тіла 2-го грудного хребця зі зміщенням уламків, закриті переломи тіла та верхньої гілки правої лобкової кістки зі зміщенням уламків. Перелічені ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення гр. [PERSON] за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 25.10.2023 року. Закритий перелом тіла 4-го шийного хребця без зміщення уламків за ознакою небезпеки для життя, згідно п. 2.1.3 «е» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Закритий крайовий перелом тіла 2-го грудного хребця зі зміщенням уламків, закриті переломи тіла та верхньої гілки правої лобкової кістки зі зміщенням уламків за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Проведення досудового слідства по кримінальному провадженню № 12023162490001490 триває, рішення не прийнято, оскільки, водій [PERSON] не може прийняти участь у слідчому експерименту, у зв`язку із перебуванням у тимчасовому пункті дислокації в Львівській області на казарменому положенні на військовій службі. 31.05.2025 року представник позивачки звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування. Однак, АТ «СК «ТАС» було надано відповідь про те, що розгляд страхового випадку призупинено у зв`язку з тим, що на даний час не може бути прийнято рішення по справі про оплату, оскільки, на даний час АТ «СК «ТАС» не має документального підтвердження того, що по справі завершено досудове слідство по кримінальному провадженню. Позивачка зазначає про те, що сума витрат на лікування складається із: лікарських препаратів на суму 6071,57 грн.; медичного супроводу потерпілої транспортним засобом з лікарняного закладу до місця проживання на суму 3000,00 грн., що загалом складає - 9071,57 грн. Окрім того, вказує на те, що має право на відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 453,58 грн. (п`ять відсотків від суми лікування та супроводу). В результаті вище перелічених тілесних ушкоджень позивачка отримала третю групу інвалідності, у зв`язку із чим остання втратила працездатність. На день пригоди, а саме 25.10.2023 року мінімальна заробітна плата в Україні була 6700,00 грн., 12 мінімальних заробітних плат складає 80400,00 грн., у зв`язку із чим позивачка вказує на те, що вона має право на відшкодування витрат, пов`язаних із стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з АТ «СК «ТАС» на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 9071,57 грн., моральну шкоду у розмірі 453,58 грн., витрати, пов`язані із стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності у розмірі 80400,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 11550,00 грн. Суд констатує, що представником відповідача АТ «СК «ТАС» - Кудрявським С. було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Обґрунтовуючи відзиві вказує на те, що дорожньо-транспортна пригода розглядається в кримінальній справі та судове рішення по даній справі не прийнято, що унеможливлює встановлення, за яких обставин відбулася дорожньо-транспортна пригода, чи була завдана шкода майну, здоров`ю чи життю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, кому була нанесена шкода, ким така була нанесена, чи саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, хто був за кермом автомобіля, чи на законних підставах керував автомобілем, не були навмисні дії водія, чи не вибув автомобіль із законного володіння власника, чи не було умислу потерпілого, чи не було непереборної сили, або інших підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачених спеціальним законом. Позивач у своїй позовній заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 26.08.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивачки. Представник відповідача АТ «СК «ТАС» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направлялось повідомлення за місцем проживання третьої особи, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що 25.10.2023 року близько 09год. 03хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mazda CX 5», н/з [NUMBER] за адресою: м. Одеса по вул. Отамана Головатого, навпроти буд. 47, рухаючись з вул. 2-й Заливной пров. в бік вул. Церковна, здійснив наїзд на пішохода гр. [PERSON] , [INFO] , яка перетинала дорогу у невстановленому місці зліва направо за ходом руху автомобіля. Доставлена до Міської клінічної лікарні № 11 з діагнозом перелом лонної кістки з травматичним зміщенням уламків. Госпіталізована до травматологічного відділення, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120231624900001490 від 26.10.2023 року. За фактом пригоди, яка мала місце 25.10.2023 року Відділом поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області було внесено відомості до ЄРДР за № 12023162490001490 від 26.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Пізніше провадження було перекваліфіковане за ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «Mazda CX 5», н/з [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу № АР/6882615 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із визначенням страхового ліміту за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного документа. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2023 року позивачка отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом тіла 4-го шийного хребця без зміщення уламків, закритий крайовий перелом тіла 2-го грудного хребця зі зміщенням уламків, закриті переломи тіла та верхньої гілки правої лобкової кістки із зміщенням уламків. Як вбачається із наявної в матеріалах справи Виписки № 16558 КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради від 03.11.2023 року, зі слів хворої травму отримала в результаті дорожньо-транспортної пригоди по вул. Отамана Головатого під час перебігу в неналежному місці. Після чого, бригадою швидкої медичної допомоги доставлена до МКЛ № 11. Госпіталізована в 1-е травматологічне відділення для обстеження та лікування. Госпіталізована до відділення: 1 травматологічне, КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради 25.10.2023 року 9-30. Стан хворого: загальний стан хворої середньої тяжкості. Висновок: неускладнені крайові переломи тіл vC4 та Тн2. Відповідно до Висновку експерта № 191 наданого КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я від 13.02.2024 року у гр. [PERSON] виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом тіла 4-го шийного хребця без зміщення уламків, закритий крайовий перелом тіла 2-го грудного хребця зі зміщенням уламків, закриті переломи тіла та верхньої гілки правої лобкової кістки зі зміщенням уламків. Перелічені ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення гр. [PERSON] за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 25.10.2023 року. Закритий перелом тіла 4-го шийного хребця без зміщення уламків за ознакою небезпеки для життя, згідно п. 2.1.3 «е» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Закритий крайовий перелом тіла 2-го грудного хребця зі зміщенням уламків, закриті переломи тіла та верхньої гілки правої лобкової кістки зі зміщенням уламків за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. В матеріалах справи наявний лист Головного управління національно поліції в Одеській області № 16348-2025 від 22.04.2025 року з якого вбачається, що на неодноразові виклики водія автомобіля «Mazda CX 5», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] для проведення слідчого експерименту, щодо встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди останній не являється, аргументуючи перебуванням у тимчасовому пункті дислокації в Львівській області на казарменому положенні на військовій службі від Військової академії (м. Одеса). Так, 31.05.2025 року представник позивачки звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування. Однак, листом № 1328 від 04.06.2025 року, АТ «СК «ТАС» було надано відповідь про те, що АТ «СК «ТАС» призупиняє розгляд справи, тому що на даний час не може прийняти рішення по справі, оскільки, на даний час АТ «СК «ТАС» не має документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження. Також страховику невідомо щодо набрання рішення у такій справі законної сили. При наданні вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу розгляд справи страховиком буде відновлено і по справі буде прийнято відповідне рішення. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція вини заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18). Щодо тверджень представника відповідача про те, що кримінальне провадження триває, суд констатує наступне. Пред`явлення позову до страховика у цій справі зумовлене наявністю полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Mazda CX 5», н/з [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, у АТ «СК «ТАС». Отже, наявність кримінального провадження стосовно водія забезпеченого транспортного засобу жодним чином не впливає на вирішення зазначеного цивільно-правового спору. Крім того, судом враховано, що предметом позову і є саме безпідставне зупинення відповідачем строків виплати страхового відшкодування до розгляду іншої (кримінальної) справи, що стало підставою для звернення позивачки до суду за захистом своїх порушених прав. Обов`язок щодо звернення до страховика про виплату страхового відшкодування встановлений законом для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами (позиція ВС у справі № 500/2095/15 у постанові від 10 січня 2019 року). Отже за фактом ДТП в кримінальному провадженні вирішується питання про кримінальну відповідальність винуватця зазначеної вище ДТП, а не про наявність підстав для страхового відшкодування, внаслідок шкоди, заподіяної здоров`ю фізичної особи. Крім того, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. При цьому, наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування не є обставиною, яка має бути встановлена вироком суду за наслідками вказаного досудового розслідування. Судом встановлено, що відповідач АТ «СК «ТАС» не відшкодував позивачці матеріальні збитки, що стало підставою звернення останньої до суду за захистом свого порушеного права. Докази протилежного стороною відповідача до суду надано не було. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує на те, що сума витрат на лікування складається із: лікарських препаратів на суму 6071,57 грн.; медичного супроводу потерпілої транспортним засобом з лікарняного закладу до місця проживання на суму 3000,00 грн., що загалом складає - 9071,57 грн. Так, матеріалами справи, а саме наявними в них копіями квитанцій дійсно підтверджено той факт, що позивачкою було витрачено грошові кошти на лікарські препарати у загальному розмірі 6071,57 грн. Окрім того, в матеріалах справи наявний АКТ прийняття-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 03.11.2023 року з якого вбачається, що витрати на медичний супровід склали у загальному розмірі 3000,00 грн. Окрім того, позивачка вказує на те, що в результаті вище перелічених тяжких тілесних ушкоджень, позивачка отримала третю групу інвалідності, у зв`язку із чим остання втратила працездатність. Згідно Довідки до акту огляду медико соціальною комісією Серії 12 ААГ № 883627 [PERSON] , [INFO] , є інвалідом третьої групи строком до 01 травня 2025 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати у зв`язку із стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи у разі встановлення їй інвалідності (визнання малолітньої або неповнолітньої потерпілої особи дитиною з інвалідністю) становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку. Згідно приписів ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» (станом на дату настання страхового випадку) установити з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 6700 гривень. Враховуючи вищевикладене, 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку складає 80400,00\~грн. (12 місяців х 6700,00 грн.). Беручи до уваги всі обставини справи, а також те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної цивільно-правова відповідальність за експлуатацію автомобіля «Mazda CX 5», н/з [NUMBER] була застрахована у АТ «СК «ТАС», саме внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження, остання вчасно звернулась до АТ «СК «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування і додала до неї необхідні документи, а положеннями ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено обов`язку потерпілого щодо подання доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а відповідачем не доведено умислу потерпілого у настанні дорожньо-транспортної пригоди або наявності непереборної сили, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. Таким чином, відповідач АТ «СК «ТАС» повинно відшкодувати позивачці [PERSON] матеріальну шкоду у загальному розмірі 89471,57 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 453,58 грн., суд констатує наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно приписів\~ст.\~26-1\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в\~редакції,\~яка діяла\~на момент\~настання дорожньо-транспортної\~пригоди) страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Матеріальна шкода, заподіяна здоров`ю позивачки склала у загальному розмірі 9071,57 грн., а п`ять відсотків від даної страхової виплати дорівнює 453,58 грн. Суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 453,58 грн. розумна та справедлива, а тому позов у частині даної позовної вимоги підлягає задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача АТ «СК «ТАС» слід тягнути на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 89471,57 грн. та заподіяну моральну шкоду в розмірі 453,58 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Каракаш І.П. (Ордер серія ВН № 1561045 від 18.08.2025 року). Підставою для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Каракаш І.П. був Договір про надання правової допомоги від 31.10.2023 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Сторони домовились, що гонорар Адвоката складає 11550,00 грн. Відповідно до Акту виконаних послуг згідно договору про правову допомогу від 31.10.2023 року та 5.08.2025 року між [PERSON] і адвокатом Каракашом І.П. та детальний опис до розрахунку судових витрат, які були наданій [PERSON] вартість послуг про надання правової допомоги адвокатом за домовленістю сторін складає 425,00 грн. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 16.11.2022 року з розгляду справи № 922/1964/21, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовує наступні критерії. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін. Окрім того, стороною відповідача було подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просили суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу. А тому, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, часткового задоволення вимог позову,

Outcome: partial