Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31\~360,79 грн. Позовна заява мотивована тим, що між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено договір про надання кредиту. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. Боржник свої зобов`язання за кредитним договором про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивач не надав доказів перерахування коштів за договором. Крім цього, позов подано з пропуском строків позовної давності. Крім цього, розмір нарахованих процентів є несправедливим, передбачають надмірні проценти та ставлять споживача в невигідне становище. Позивач подав додаткові пояснення (фактично - відповідь на відзив), у яких вказує, що кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/ Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Також звертає увагу на те, що згідно з п. 7 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх. Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення Позичальника з умовами Кредитного договору та Правилами. Позичальник добровільно погодився з умовами Кредитного договору та погодився його виконувати. Якби Позичальника не влаштовували умови Кредитного договору, він міг його просто не укладати. Крім того, протягом строку дії Кредитного договору та/або його закінчення Позичальник не звернувся із заявою про розірвання Кредитного договору та/або визнання Кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин. Порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Також позивач вказує, що заява відповідача про застосування строків позовної давності у даній справі не підлягає задоволенню (з урахуванням продовження та зупинення перебігу строку позовної давності через воєнний стан). Відповідач подав додаткові пояснення (фактично - заперечення на відповідь на відзив), у якій вказує, зокрема, що закон не скасував і не поновив строки, які вже сплинули, а лише продовжив ті, що тривали на момент запровадження воєнного стану. Процесуальні дії суду Ухвалою суду від 09.09.2025 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 01.10.2025 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву на 10 (десять) днів з моменту отримання даної ухвали. Ухвалою суду від 13.10.2025 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - до 25.10.2025. Попереджено відповідача про обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами, та недопустимість зловживання ними. Ухвалою суду від 21.11.2025 прийнято відзив на позов до розгляду. У задоволенні клопотання позивача про повернення відзиву без розгляду відмовлено. Клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів у справі задоволено. Поновлено позивачеві процесуальний строк для подання доказів. Долучено до матеріалів справи письмові докази, надані представником позивача разом з поясненнями від 29.10.2025. Фактичні обставини, встановлені судом 24.07.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір №211634-КС-002 про надання кредиту (який підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором). Згідно п.1 договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Строк, на який надається кредит: 24 тижнів. Процентна ставка за Кредитом: в день 0,86587500%, фіксована. Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 1800 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 12 000,00 грн. Строк дії Договору: до 08.01.2022. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 26400 грн. Сторонами в розділі 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись. Перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується листом ТАС-Pay. Крім цього, на виконання ухвали суду, АТ КБ Приватбанк надав відповідь (листом від 22.10.2025), якою підтвердив, що на ім`я відповідача в банку емітовано картку; 24.07.2021 підтверджується зарахування коштів у розмірі 12000 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості, відповідач на виконання умов договору оплат не здійснював. Станом на 08.08.2025 заборгованість за Договором становить 31360,79 грн, та складається з: - заборгованості по тілу кредиту - 12000 грн.; - заборгованості по процентах - 17560,79 грн. (нараховані з 24.07.2021 по 08.01.2022); - заборгованості за комісією - 1800 грн. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася (проценти після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Вказаний вище кредитний договір укладений в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами (одноразовим паролем). Відповідно до частини першої статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021. Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами ». У цій справі матеріалами справи підтверджено підписання позичальником договору електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. При цьому, позичальник надав кредитору вичерпну інформацію відносно себе: РНОКПП, зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону. Доказів, що вказаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належить третій особі, а не позичальнику, останнім не надано. У той же час, листом банку підтверджено належність відповідачу банківської картки. Наданий суду відповідачем відзив на позовну заяву не спростовує факту укладання договору, отримання відповідачем грошових коштів у позику, наданого суду розрахунку заборгованості. Відтак, в цій частині доводи відповідача, який вказував, що позивач не надав доказів перерахування коштів за договором, не знайшли свого підтвердження. У той же час, судом встановлено, що кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Бізнес позика» суд вважає доведеним. Договором визначений строк кредитування - 24 тижнів. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти, проценти за користування ними, комісію, внаслідок чого виникла заборгованість. Вказана заборгованість нарахована за період з 24.01.2021 до 08.01.2022, тобто в межах строку кредитування. Розрахунок заборгованості підтверджує складові заборгованості та узгоджується з умовами кредитного договору. Щодо доводів відповідача про те, що договір оформлений на вкрай невигідних та дискримінаційних умовах, суд звертає увагу на таке. Пункти договору про розміри процентної ставки погоджено за домовленістю сторін, договір було укладено в електронній формі, про його умови особа була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідач у визначений договором строк кредитні кошти не повернув, платежів на виконання умов договору не здійснював (згідно розрахунку заборгованості), що відповідачем не заперечувалось. Така поведінка відповідача, який взагалі не здійснював погашення заборгованості, водночас вказував, що позивач не надав доказів перерахування коштів за договором, не свідчить про добросовісність з його боку. У такому випадку вказані доводи слідують лише з його особистих суб`єктивних оцінок як боржника, зацікавленого у мінімізації своїх грошових зобов`язань, а не належного та справедливого виконання договірних зобов`язань. Тому, враховуючи обставини справи, слід визнати обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. Також суд вказує про помилковість посилання відповідача на пропуск ТОВ «Бізнес Позика» строку позовної давності при зверненні із даним позовом. Відповідно до положень ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до договору про надання кредиту сторонами було визначено строк повернення кредиту (термін дії договору) до 08.01.2022. Разом з тим, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, неодноразово було продовжено на всій території України, та карантин діяв до 01 липня 2023 року. Крім того, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла законопроект від 31 травня 2024 року № 11315 «Про внесення змін до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав законної сили 04 вересня 2025 року. У зв`язку з цим, враховуючи дату звернення позивача з вказаним позовом (27.08.2025), та те, що Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, а також введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року (на час якого такі строки були зупинені), ТОВ «Бізнес Позика» при зверненні до суду з даним позовом строки позовної давності не пропустило. Таким чином, позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved