Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» 07.08.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» . Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до умов укладеного договору №4589194 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.04.2024, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунеура Україна» відповідач [PERSON] , отримала кредит у розмірі 9900 гривень строком на 360 днів шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Згідно укладеного Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024, право вимоги за кредитним договором №4589194 від 23.04.2024 перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунеура Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Позивач вказував, що відповідач умови договору порушила, кошти не повернула, у зв`язку з порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором становить 61130,45 гривень, яка складається з: 9899,99 грн. заборгованість за основним боргом; 29994,98 грн. заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором -29994,98 грн., заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» -21235,50 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №4589194 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.04.2024 у розмірі 61130,45 гривень, яка складається з: 9899,99 грн. заборгованість за основним боргом; 29994,98 грн. заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором -29994,98 грн., заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» -21235,50 грн. Також просив зазначити в рішенні суду в порядку ч.10,11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.\~Також просив стягнути судові витрати у розмірі 2422 гривень 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2025 відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подавала. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просив проводити розгляд без його участі. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд,\~дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору №4589194 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.04.2024, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунеура Україна» відповідач [PERSON] , отримала кредит у розмірі 9900 гривень строком на 360 днів шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Також встановлено, що згідно Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024, право вимоги за кредитним договором №4589194 від 23.04.2024 перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунеура Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Дослідженими в справі доказами встановлено, що кредитний договір укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем кредитора. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідач відповідно до умов кредитного договору, п. 6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті ІТС прийняла пропозицію укласти договір та підписала його шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 72212, надісланий на номер телефону. Кредитні кошти\~були перераховані\~відповідачу 23.04.2024\~ на\~платіжну картку\~№ [NUMBER] емітовану АТ «Універсал Банк». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договорами, кошти в повному обсязі не повернула. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4589194 від 23.04.2024 у розмірі 61130,45 грн. Щодо вимоги позивача в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265\~ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних , суд зазначає таке. Відповідно до ч.10 та ч.11ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таким чином, норма ч.10 та ч.11ст.\~265\~ЦПК України передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу\~України є різним. Окрім того, відповідно до п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про нарахування до моменту виконання рішення про стягнення боргу, платежів, передбачених\~ст. 625 ЦК України. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 2422,40 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору та в розмірі 10000 грн на правову допомогу .

Outcome: approved