Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22.06.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 508626314, який підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, підписанням якого позичальник підтвердила,що ознайомлена з чинною редакцією Правил та тарифів Банку наведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. 28.11.2018 року мiж ТОВ «МАНIВЕО ШВИДКА ФIНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договiр факторингу №28/1118-01, вiдповiдно до якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався ix прийняти та передати грошовi кошти в розпорядження Клiєнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 27 лютого 2025 року мiж ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФIНАНСОВА КОМПАНIЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦIЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРПВ» укладено Договiр факторингу № 27/0225-01 у вiдповiдностi до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належнi йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належнi ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржникiв, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Отримавши кредит в розмірі 5300 грн., відповідачка неналежнитм чином виконувала свої обов"язки по поверненню кредиту, в результаті чого у неї виникла заборгованість на загальну суму 18285 грн. За умовами договору факторингу, позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 508626314 в загальній сумі 18285грн., з яких 5300грн-сума заборгованості по основному боргу ; 10335грн.-сума заборгованості за процентами; 2650грн.-неустойка. Враховуючи ,що відповідач не сплачує заборгованість у добровільному порядку ,позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути в примусовому порядку заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання ,в якому просив суд про задоволення позову та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги визнає частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв"язку з неявкою в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 22.06.2024 між ТОВ «МАНIВЕО ШВИДКА ФIНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 508626314, згідно умов якого відповідачу надано кошти в кредит в розмірі 5300 грн. Вказаний договір кредиту укладений у формі письмового документу підписаного електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MWXS, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства . Платіжним дорученням від 22.06..2024 підтверджено перерахування позивачем коштів на рахунок відповідача [PERSON] в розмірі 5300грн. Проти вказаного факту відповідчка [PERSON] не заперечувала у своїй письмовій заяві , підтвердивши укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. У зв"язку з неналежним виконанням обов"язків по поверненю кредитних коштів у відповідачки виникла заборгованість, яка склала 18285грн., з яких 5300грн-сума заборгованості по основному боргу ; 10335грн.-сума заборгованості за процентами; 2650грн.-неустойка. 28.11.2018р. між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) було укладено договір факторингу №28/1118-01 , згідно умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобв`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 28.11.2019. 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткові угоди №19, №26, №27, №31 та №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до яких строк дії договору продовжено до 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 та 31.12.2024 відповідно. 27 лютого 2025 року мiж ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВIДПОВIДАЛЬНIСТЮ «ФIНАНСОВА КОМПАНIЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦIЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРПВ» укладено Договiр факторингу № 27/0225-01 у вiдповiдностi до умов якого, ТОВ «ТАЛIОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належнi йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належнi ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржникiв, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно копії реєстру прав вимоги вбачається, що в реєстрі боржників під №60 значиться боржником [PERSON] , за кредитним договором №508626314 від 22.06.2024. Сума заборгованості становить 18285грн, з них: 5300 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом , 10335 грн. заборгованість за відсотками. 2650 -неустойка . Суд звертає увагу, що на момент відступлення прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість за вищевказаним кредитним договором становила 11527.50грн, яка складалася із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5300грн., відсотки за коритстування кредитом в розмірі 3577грн. неустойка в сумі 2650 грн.. Однак, на момент відступлення прав вимоги ТОВ «Таліон Плюс» ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» заборгованість збільшилася та становить 18258 грн., що суперечить положенням ст. 514 ЦК України та умовам договору. ТОВ "Таліон Плюс" на отриману суму заборгованості додатково нарахувало свої відсотки, а тому відсотки за користування кредитом збільшилися до 10335 грн., що є на думку суду, неправомірним. 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27/0225-01 . Право грошової вимоги на кредитну заборгованість перейшло до ТОВ "ЄАПБ", але вже на суму збільшених відсотків. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи досліджені докази суд приходить до висновку, що відповідачка неналежним чином виконували свої обов"язки по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед первісним кредитором, яка складає 8877.50 грн., з яких 5300грн.- заборгованість за основним боргом; 3577.50грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом,яка і підлягає стягненню з відповідачки . Відсотки, нараховані іншим кредитором за користування кредитом ще за 90 днів, є неправомірними і як такими, що не підлягають задоволенню, так як за підрахунками позивача відсотки за користування кредитом нараховувалися двіччі за 180 днів. Щодо стягнення неустойки в розмірі 2650 грн., суд приходить до наступного висновку. Із позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачеві нарахована неустойка в розмірі 2650 грн. первісним кредитором. Однак ні в позовній заяві, ні в розрахунку заборгованості не зазначені за які порушення зобов"язань нарахована неустойка і в якому вигляді пені чи штрафу. За умовами договору, а саме- в паспорті споживчого кредиту до кредитного договору передбачена відповідальність у виді пені , штрафу та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов"язання щодо повернення кредиту. Однак, позовна заява не містить відомостей про період нарахування неустойки та розрахунок розміру неустойки, що позбавляє суд можливості перевірити розмір та правомірність нарахування. Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, неустойка нараховувалася двіччі 17.07.2024 та 24.07.2024 в однаковому розмірі 1325 грн., хоча розмір заборгованості кожного дня збільшувався. За таких обставин, суд вважає що позовна вимога щодо стягнення неустойки позивачем необгрунтована, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ч 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно розмір судового збору підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача в розмірі 1470.11 грн.

Outcome: partial