Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Капустін В.В., звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить оголосити померлим свого сина [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування заяви зазначила, що вона має ряд невиліковних захворювань, є особою з інвалідністю ІІ групи та внаслідок цього потребує постійного стороннього догляду, що здійснює онук [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із заявником та доглядає на непрофесійній основі. Інших близьких родичів, які б могли догляди не має, оскільки чоловік [PERSON] помер [INFO] , донька [PERSON] померла [INFO] , а син [PERSON] більше 10 років тому виїхав з України і відтоді від нього не було жодної звістки, спілкування він не підтримував та не допомагав. Зазначає, що онука можуть мобілізувати до лав ЗСУ і тоді вона залишиться без догляду. Вказує, що комісією [INFO] онуку, [PERSON] , [INFO] , було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки у [PERSON] є син [PERSON] .. На прохання заявниці [PERSON] звернувся до відділу поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київські області, щоб розшукати [PERSON] , однак встановити місце перебування сина не вдалося. Встановлення даного факту необхідно заявнику з метою отримання постійного догляду зі сторони [PERSON] та для отримання [PERSON] відстрочки від призову на підставі здійснення догляду за членом сім?ї з інвалідністю ІІ групи. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 14.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснювати розгляд у порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 05.08.2025 року клопотання заявниці про витребування доказів задоволено та постановлено витребувати інформацію у Державної прикордонної служби України. 18.08.2025 року на адресу суду надійшла інформація від Державної прикордонної служби України на виконання вимог ухвали суду від 05.08.2025 р.. У судовому засіданні представник заявниці, адвокат Капустін В.В., просив задовольнити заяву з підстав викладених у ній, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Окрім того вказав, що [PERSON] більше 10 років назад виїхав з Україну у Республіку Білорусь до дружини та сина, у подальшому жодної інформації про себе не надав і з матір?ю та сестрою не спілкувався. Зазначає, що [PERSON] вів асоціальний спосіб життя, а саме зловживав спиртними напоями. Підставою для звернення із заявою саме про оголошення фізичної особи померлим є те, що у заявниці відсутня будь яка інформація про перебування [PERSON] протягом 10 років. У судове засідання представник Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) не з?явилася, про дату, час, місце судового засідання повідомлена належним чином, жодних заяв чи клопотань не подавала. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , вказала, що вона є сусідкою заявниці і про існування у неї сина не знала, [PERSON] вона ніколи не бачила. Зазначила, що їй відомо про доньку та онука [PERSON] , який проживає разом із [PERSON] .. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , вказала, що вона є сусідкою заявниці. Зазначає, що [PERSON] вона бачила коли заявник, [PERSON] купила житловий будинок, у подальшому він зник. Вказує, що про існування сім?є у [PERSON] вона не знає. [PERSON] постійно допомагала донька, яка померла, а зараз онук. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , вказав, що він є онуком заявниці. Зазначає, що по [ADDRESS] заявниця проживає з 2004 року, разом з нею жив син [PERSON] , який у подальшому виїхав. Вказує, що виїхав у Республіку Білорусь разом із сім?єю, дружина та син [PERSON] тільки одного разу приїздили до бабусі, а потім зв?язок обірвався, при цьому про взагалі дядька нічого не повідомляли. Через соціальні мережі не розшукував. Від бабусі відомо, що зловживав алкогольними напоями. Заслухавши учасників процесу, свідків, вивчивши заяву [PERSON] та матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] є матір?ю [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 84 (а.с.18) та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 75 (а.с. 14). [PERSON] 24.07.1998 року одружилася з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , актовий запис № 79 (а.с. 15). У подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 134 (а.с. 20). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 110 (а.с. 16). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 183 (а.с 17). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви [PERSON] від 25.03.2025 року було порушено кримінальну справу № 12025111260000107 за фактом зникнення безвісти [PERSON] (а.с. 29). Разом з тим, відповідно до листа ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області №219103-2025 від 27.09.2025, вказане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, шляхом допиту сусідів встановлено, що місцезнаходження та місце можливого перебування [PERSON] не відомо, факту перетину державного кордону [PERSON] не виявлено. Відповідно до відповіді із Державної прикордонної служби України №19/66413-25 від 15.08.2025 р. відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] , 1971 р.н. в період з 08.11.2017 по 15.08.2025 в Базі даних не виявлено.(а.с.49,50) Відповідно до ч. 1 ст.46 ЦК України\~фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47ЦК України\~визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з ч. 1 ст.306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №226/3053/18. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №461/424/15-ц та від 07 липня 2021 року №390/1443/19-ц. Відповідно до ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, заявникцею не надано належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо було б зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] , так як у заяві до суду і у поясненнях заявниця лише констатувала факт відсутності з сином будь-якого зв`язку, відсутність відомостей про місце його перебування, але жодним чином не довела можливі припущення про його смерть. Допитані в судовому засіданні свідки також повідомили про відсутність відомостей про місце його перебування, припущень чи відомих їм обставин які б вказували на загрозу життя [PERSON] , нещасного випадку тощо не повідомляли. Відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання, реєстрації, саме по собі не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Отже, вказуючи на вірогідність смерті [PERSON] , як на підставу для оголошення його померлим, заявником не надано належних доказів на підтвердження факту смерті останнього, або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. (Постанова Верховного суду № 148/1207/22 від 08.02.2024). За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 З У «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: заявники - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю;. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed