Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

[PERSON] 14.10.2025 звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася зазначила, що 25.02.2006 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2020 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2020 у справі 947/6505/20, яке набрало законної сили 14.09.2020 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.03.2020 до досягнення [PERSON] повноліття [INFO] , та з 24.03.2020 аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття [INFO] . Крім того, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2024 у справі 947/33294/23, що набрало законної сили 01.03.2024 припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2020 року по справі 947/6505/20; змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2020 року по справі 947/6505/20 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу); стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 19.10.2023 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року у праві 947/35302/24, що набрало законної сили 17.03.2025, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 04.11.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, а саме до [INFO] . Позивачка доводить, що після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення з неї - [PERSON] - аліментів змінилися обставини, що мають істотне значення, що є підставою для звільнення її від сплати аліментів, а саме їх спільна дочка [PERSON] , працевлаштувалася в Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі-Трейд», працює на посаді продавець, отримує офіційну заробітну плату у розмірі 19\~000 гривень, отже утримує сама себе та більше не перебуває на утриманні батька та проживає окремо від батька. Позивачка вважає, що вказані обставини мають істотне значення у питанні сплати нею аліментів на утримання доньки та відповідно є всі підстави для звільнення її від сплати аліментів, що і стало підставою для звернення до суду. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 17.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі. Відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідача [PERSON] , за якою він зареєстрований: [ADDRESS] , та повернута з позначкою «отримав особисто», що підтверджується Довідкою про причини повернення/надсилання Укрпошти від 27.10.2025, та є належним повідомленням. Таким чином, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк відзив на позов не надав, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подав. Третя особа: [PERSON] 07.11.2025 надіслала на адресу суду пояснення в яких просила повністю позовні вимоги [PERSON] задовольнити та звільнити її від сплати аліментів. У поясненнях зазначила: що її батьки перебували у шлюбі з 2006 року по [INFO] у період шлюбу у батьків народилося двоє дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю - [PERSON] . Втім, з серпня 2023 року вона припинила проживати разом з матір`ю та продовжила проживати разом з батьком. Згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року у справі 947/35302/24, що набрало законної сили 17.03.2025, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 04.11.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, а саме до [INFO] . Проте, слід зазначити, що з 23.05.2025 вона працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" на посаді "продавець непродовольчих товарів", отримує заробітну плату у розмірі 19 000 гривень яка дозволяє їй утримувати саму себе без стороньої допомоги батьків. На даний час з батьком не проживає, оскільки проживає окремо та не перебуває на його утриманні. Таким чином вважає, що відсутні обставини на підставі яких призначалися аліменти з її матері на користь батька. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з частиною 1, 3\~статті 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, обов`язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає у батьків у випадку, коли ці дочка, син у зв`язку із навчанням потребують матеріальної допомоги, а батьки можуть їм таку надавати. Відповідно з`ясуванню судом підлягають обставини можливості того з батьків з кого слід стягнути аліменти надавати відповідну матеріальну допомогу. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Порядок виконання цього обов`язку визначений\~статтею 200 СК України\~у виді сплати одним з батьків, з ким не проживає дочка, син аліментів, розмір яких, у разі подання відповідного позову, визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. Згідно з частиною 1\~статті 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно правової позиції Верховного Суду (справа № 531/582/18 від 12.03.2020) при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (висновок Верховного Суду в постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18). Також Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначив, що\~Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу\~статей 267 - 271 СК України\~вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний Кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Стаття 92 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України\~додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. У зв`язку з зазначеним, з урахуванням предмета даного спору щодо звільнення позивачки від сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Судом установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року у справі 947/35302/24, що набрало законної сили 17.03.2025, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 04.11.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, а саме до [INFO] . Позивачка у позовній заяві доводить, що після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення з неї - [PERSON] - аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, змінилися обставини, що мають істотне значення, що є підставою для звільнення її від сплати аліментів, а саме їх спільна дочка [PERSON] , працевлаштувалася в Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі-Трейд», працює на посаді продавця, отримує офіційну заробітну плату у розмірі 19\~000 гривень, сама себе утримує та більше не перебуває на утриманні батька, проживає окремо від батька та з ним не спілкується, тому аліменти які він отримує на утримання доньки він витрачає на свою користь. Позивачка вважає, що вказані обставини мають істотне значення у питанні сплати нею аліментів на утримання доньки та відповідно є всі підстави для звільнення її від сплати аліментів. Вищезазначене також підтвердила [PERSON] у письмових поясненнях. Згідно з довідкою від 05.08.2025 №271.24/25 4-го рівня акредитації Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського [PERSON] є студенткою третього курсу першого рівня, навчального наукового інституту психології та суспільних наук, денної форми здобуття освіти, за кошти фізичних та/або юридичних осію (контракт) спеціальності 053 Психологія. Відповідно до довідки від 19 червня 2025 № Кт000000182 [PERSON] дійсно працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД» з 23.05.2025 року згідно наказу про прийом №Кт22/05-007 від 22.05.2025 на посаді «продавець непродовольчих товарів» в « [ADDRESS] . Згідно з Довідкою форми ОК-5 Пенсійного фонду України, [PERSON] отримує у ТОВ "КОМФІ ТРЕЙД" заробітну плату, з якої сплачується єдиний соціальний внесок; за 2025 рік виплати для пенсії складають 37619,78 грн. Суд також враховує той факт, що відповідач відзив на позов не надав, доводи позивачки не спростував. Отже, судом установлено, що дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , не проживає з батьком [PERSON] , на користь якого були стягнуті аліменти з позивачки - матері дитини, а проживає окремо від батьків. Відповідно ч. 4\~ст. 273 ЦПК України,\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як установлено судом, [PERSON] , [INFO] , проживає окремо від батька та матері, офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату у розмірі 19\~000 гривень та сама себе утримує, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з батьком, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивачки шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 14.10.2025 року. Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в цілому, доходить висновку, що позов про звільнення від сплати з позивачки аліментів, є обґрунтованим, доведеним та таким що підлягає задоволенню. При поданні позовної заяви до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за немайнову вимогу, а саме: звільнення від стягнення аліментів, яка задоволена судом. Тому, при вирішенні питання про розподіл судових витрат у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved