Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач у серпні 2025р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано, тим, що 12 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на момент пред`явлення позову між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання. Позивачу відомо, що відповідач має змогу оплачувати аліменти. Просив стягувати з відповідача з аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач просив змінити позовні вимоги та замість раніше заявленої 1/4 частки заробітку (доходу) просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 2000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач пояснив, що сторони проживали сім`єю в орендованій квартирі, з якої їх виселили за несплату. Після цього відповідачка переїхала до співмешканця, а коли їхня донька перестала відвідувати школу, позивач забрав її до себе, і нині дочки [PERSON] та [PERSON] проживають разом із ним. Зазначив, що має намір розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову та зазначила, що готова сплачувати заявлену суму. Пояснила, що дочки самі вирішили проживати з батьком, а дитина навчалася дистанційно. Також зазначила, що готова допомагати позивачу. Не заперечила і факту що діти проживають з батьком. Приблизно з весни 2025 року вона з позивачем не проживає, з березня 2025 року житла не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 12 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем у Виконавчому комітеті Хороцівської сільської ради Верховинської сільської ради було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №6. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої є сторони. Свідок [PERSON] (мати позивача) у судовому засіданні зазначила, що сторони разом проживали у квартирі позивача 11 років, деякий час проживали в орендованій квартирі, з якої їх виселили за несплату. У лютому-березні 2025 року, відповідач забрала [PERSON] в готель (в якому жила із співмешканцем), де дитина спала на підлозі і не їла. З квітня 2025 року дівчинка живе з батьком і бабусею. У вересні 2025 року відповідач дізналась про суд і ніби захотіла забрати дітей, але дій щодо цього не вчинила. Свідок вказала на негативний вплив матері на дитину, з якою працює психолог. Обов?язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум становить для дітей віком дітей віком до 6 років - 2563 гривні; від 6 до 18 років - 3196 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved