Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8413153. 20 жовтня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №5051141. 25 жовтня 2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1902702. 20 вересня 2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №607806423. 24 листопада 2024 року та 27 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів " та [PERSON] укладено договори надання коштів у кредит №8798734 та №73839974. Пізніше позивач на підставі договорів факторингу отримав право грошової вимоги до відповідача за вказаними договорами. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятих на себе зобов`язань, тобто не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за кредитними договорами, а також судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про розгляд справи за його та [PERSON] відсутності. Не визнають позов у частині стягнення пені, оскільки це суперечить вимогам р. ІХ Перехідних положень ЦК України. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина перша статті 1046 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8413153 шляхом підписання його електронними підписами, згідно з яким відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 14000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,00% в день (стандартна процентна ставка), 0,65% в день (знижена процентна ставка). Строк користування кредитом 360 днів (а.с. 13-27). 20 жовтня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №5051141 шляхом підписання його електронними підписами, згідно з яким відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 16000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,00% в день (стандартна процентна ставка), 0,95% в день (знижена процентна ставка). Строк користування кредитом 360 днів (а.с. 45-64). 25 жовтня 2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1902702 шляхом підписання його електронними підписами, згідно з яким відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 3600,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,00% в день (підвищена процентна ставка), 3,00% в день (стандартна процентна ставка), 0,030% в день (знижена процентна ставка). Строк користування кредитом 360 днів (а.с. 81-92). 20 вересня 2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №607806423 шляхом підписання його електронними підписами, згідно з яким відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 20000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,00% в день (базова процентна ставка), 0,60% в день (знижена процентна ставка). Строк користування кредитом - до 1826 днів (а.с. 103-117). 24 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит №8798734 шляхом підписання його електронними підписами, згідно з яким відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 6250,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% в день (фіксована процентна ставка), 0,55% денна процентна ставка, 5% проценти за понадстрокове користування кредитом, пеня 5%. Строк користування кредитом 30 днів (а.с. 141-149). 27 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит №73839974 шляхом підписання його електронними підписами, згідно з яким відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 6000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,2% в день (фіксована процентна ставка), 0,70% денна процентна ставка, 4% проценти за понадстрокове користування кредитом, пеня 4%. Строк користування кредитом 30 днів. Також 23 січня 2025 року до договору надання коштів у кредит №73839974 від 27 листопада 2024 року укладено додаткову угоду про реструктуризацію погашення заборгованості (а.с. 159-171). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже вказаний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Судом встановлено, що всі зазнчені договори надання кредиту укладено між сторонами в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Позикодавці зобов`язання за вищезазначеними договорами виконали у повному обсязі, а саме надали відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договорів (а.с. 27, 64, 92, 117). Протилежного відповідачем не доведено. 17 липня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17072025 (а.с. 28-33). 16 липня 2025 року між ТОВ «Лінуера Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072025 (а.с. 70-75). 16 липня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1607-25 (а.с. 95-99). 21 січня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №МВ-ТП/18 (а.с. 131-132). 27 лютого 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №27/0225-01 (а.с. 133-136 ). 27 березня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір факторингу №27/03/25 (а.с. 150-155, 172-174 ). Згідно з вказаними договорами факторингу, актами прийому-передачі реєстру боржників, відповідних витягів з реєстру боржників до договорів факторингу, до ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. Тобто, за вказаними договорами факторингу фактор став кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованостей та набув відповідні права вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договорів, відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. За розрахунками позивача розмір заборогованості за договорами становить: - за договором №8413153 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 34-39), укладеним між ТОВ ««Авентус Україна» та [PERSON] у розмірі 37800,00 гривень, з яких: - 14000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; - 16800,00 грн - заборгованість за відсотками; - 7000,00 грн - заборгованість за пенею, штрафами; - за договором №5051141 від 20 жовтня 2024 року (а.с. 65-69), укладеним між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] у розмірі 58237,83 грн, з яких: - 15999,97 грн - заборгованість за основною сумою боргу; - 34237,86 грн - заборгованість за відсотками; - 8000,00 грн - заборгованість за штрафами; - за договором №1902702 від 25 жовтня 2024 року (а.с. 93), укладеним між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] у розмірі 16253,98 гривень, з яких - 3599,98 грн - заборгованість за основною сумою боргу; - 5454,00 грн - заборгованість за відсотками; - 7200 грн - заборгованість за пенею; - за договором №607806423 від 20 вересня 2024 року (а.с. 118-130), укладеним між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] у розмірі 71800 гривень, з яких - 20000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; - 41800,00 грн - заборгованість за відсотками; - 10000,00 грн - неустойка; - за договором №8798734 від 24 листопада 2024 року (а.с. 156-157), укладеним між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] у розмірі 19781,26 гривень, з яких - 6250,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; - 18,13 грн - заборгованість за відсотками; - 0 грн - заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитом; - 12500,00 грн - пеня; - 1013,13 грн - комісія за надання кредиту; - за договором №73839974 від 27 листопада 2024 року (а.с. 175), укладеним між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] у розмірі 19260,00 гривень, з яких - 6000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; - 360,00 грн - заборгованість за відсотками; - 0 грн - заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитом; - 12000,00 грн - пеня; - 900 грн - комісія за надання кредиту. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права позикодавців щодо права вимоги до відповідача за вказаними договорами. З моменту отримання прав вимог до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та штрафних санкцій. Враховуючи зазначене, а також визнання позовних вимог у цій частині, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією (всього в сумі 1913,13 грн) суд зазначає наступне. У постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Враховуючи викладену позицію, оскільки позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію без зазначення, які саме дії позикодавця входять до такого обслуговування, - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає. Щодо вимог в частині стягнення неустойки, штрафу, пені суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Стороною позивача нараховано неустойку, штрафу, пені відповідно до договорів всього у розмірі 56700,00 грн. При цьому договори між сторонами укладено після 24 лютого 2022 року. Враховуючи, що з часу укладення договору і до цього часу на території України діє правовий режим воєнного стану, суд приходить до висновку, що відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судового збору 3347,00 грн. за подачу позову майнового характеру. Враховуючи, що суд частково задовольняє позовні вимоги, на загальну суму 164519,94 грн (73,73%), до стягнення з відповідача підлягає 2467,74 грн. (3347х73,73%/100%). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial