Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі - ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 310736838 на суму 10 000,00 грн. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання надати грошові кошти виконало в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] . Натомість, відповідач не виконував умови Договору належним чином, не сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладенням додаткових угод, на підставі якого ТОВ "Таліон Плюс" набуло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01, на підставі якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 08.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, на підставі якого ТОВ "ФК "ЕЙС" набуто право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 37 908,00 грн. Таким чином, оскільки відповідач має непогашену заборгованість, позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № 310736838 від 27.08.2021 у розмірі 37 908,00 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Ухвалою суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, а також задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ "ТАСКОМБАНК" докази. Запитувана інформація надійшла до суду 26.09.2025. У судове засідання представник позивача ТОВ "ФК "ЕЙС" не з`явився, однак у позовній заяві просив провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином шляхом надіслання повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно Договору кредитної лінії від 27.08.2021 № 310736838, він укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , та підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором MNV5WB77 із зазначенням дати та часу 27.08.2021 1:22:24. Відповідно до п.1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до пункту 1.3. договору, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 10 000,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 03.09.2021. Пункт 1.7. договору передбачає, що кредитна лінія надається строком на 7 (сім) днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 03.09.2021. Пунктом 1.9 визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в порядку передбаченому пунктами 1.9.1-1.9.3. Відповідно до п.4.15 цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно - телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 18.04.2025, на виконання кредитного договору № 310736838 від 27.08.2021, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало платіжну операцію, а саме: проведено платіжну операцію на суму: 10 000,00 грн., рахунок/платіжна картка отримувача: [NUMBER], особа отримувача: Сівіцька Ольга Василівна, дата ініціювання платіжної інструкції: 27.08.2021 1:22:24. До позову надано розрахунок за Кредитним договором № 310736838, сформований ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно якого заборгованість [PERSON] станом на 05.10.2021 становить: 20922,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10922,00 грн. заборгованість за відсотками. Пунктом 2.1.1.5 вищезазначеного договору передбачено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, Кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до Позичальника будь-якій третій особі. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу. Надалі, додатковими угодами неодноразово продовжувався строк договору факторингу. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 154 від 05.10.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 310736838 від 27.08.2021, де боржником вказана [PERSON] в сумі 20922,00 грн., яка складається із 10000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 10922,00 грн. заборгованості по відсотках. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01, згідно з яким ТОВ "Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс" право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 310736838 від 27.08.2021, загальна сума заборгованості по якому становить 37 908,00 грн., яка складається із 10000 грн. - прострочене тіло та 27908,00 грн. прострочені відсотки. 08.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з яким ТОВ "ФК Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК "ЕЙС" право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 310736838 від 27.08.2021, загальна сума заборгованості по якому становить 37 908,00 грн. З поданих позивачем розрахунків заборгованості слідує, що [PERSON] жодного разу не здійснювала оплату по вищевказаному кредитному договору. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд, досліджуючи договір кредитної лінії № 310736838 від 27.08.2021 враховує, що такий укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Позивач посилається на те, що відповідач використовувала номер мобільного телефону [NUMBER] , який особисто вказала у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 27.08.2021, та на який їй було направлено персональний одноразовий ідентифікатор MNV5WB77, який відповідач використала для підписання кредитного договору. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитного договору [PERSON] проходила верифікацію та що остання користувалася вищевказаним номером телефону, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Суд враховує, що згідно інформації від 19.09.2025, наданої АТ «Таскомбанк» на виконання ухвали суду, станом на 15.09.2025 відсутня інформація про [PERSON] , рахунки в АТ «Таскомбанк» станом на 15.09.2025 їй не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] [PERSON] не видавалась. Банківська картка № [NUMBER] є віртуальною платіжною карткою, яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія та оформлена в АТ «Таксомбанк» на ім`я [PERSON] . Номер телефону [NUMBER] не є та не був фінансовим номером телефону [PERSON] за банківською карткою № [NUMBER] . Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. Беручи до уваги наведене суд встановив, що матеріали справи не містять доказів того, що кредитодавцем виконані умови кредитного договору та надано позичальнику [PERSON] кредит, оскільки платіжна картка, на яку перераховані кошти, належить іншій особі, що стверджено у наданій інформації банком АТ «Таскомбанк». Враховуючи вказані обставини, відсутність доказів отримання відповідачем кредитних коштів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed