Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «ЕЙС», інтереси якого представляє Тараненко А.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23 066 грн. 70 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 07 лютого 2020 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ ФК «ЕЙС», укладено кредитний договір № 564600053 на суму 15 460 грн. та сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконав, але остання кредит не погашає. У зв`язку з порушенням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 23 066 грн 70 коп., яка складається з наступного: 13 659,82 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9 406,88 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 79 від 19.05.2020, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 20.10.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 20/10/25-03, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 20.10.2023 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 066,70 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 23066 грн 70 коп. заборгованості за кредитним договором, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн та понесені витрати на оплату судового збору в сумі 2422,00 грн. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та за клопотанням представника позивача було витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію по картковому рахунку, що належить [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково зазначила, що з 12.03.2020 відсотки нараховувалися за відсотковою ставкою 1,7 % в порядку ст. 625 ЦК України. Строк дії кредитного договору не продовжувався. Позивачем відсотки не нараховувалися. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, вказаним в позовній заяві, яку вона отримала особисто, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу відповідача, які згідно довідки про доставку електронного листа документ доставлено до електронної скриньки 25.09.2025 року та оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме на офіційному сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом 17.11.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, яку занесено до протоколу судового засідання. Заслухавши представника позивача, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 07 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір № 564600053. Сторони дійшли згоди, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2). П. 1.3. передбачено, що на період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,52 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Пунктом 1.4 передбачено, що у випадку користування кредитом понад строк, встановлений у п.1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. (а.с. 36-37). Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 984WX8TB. (а.с.11-33). При цьому, на виконання приписів ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно умов кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та 07.02.2020 перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 15 460,00 грн на банківську карту № 5168-74XX-XXXX-6210 відповідача, яку остання вказала у заявці при укладенні кредитного договору (а.с.10). Вказана обставина підтверджується наданою АТ КБ «ПриватБанк» інформацією за ухвалою суду від 02.09.2025 року, з якої вбачаться, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітувалась платіжна картка № [NUMBER] та інші картки. На картковий рахунок № [NUMBER] , у період з 07.02.2020 по 12.02.2020 були зараховані кошти у сумі 15 460,00 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону, на який відправляється інформація (а.с.111-113). 17 березня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] була укладена додаткова угода до Договору № 564600053 від 07.02.2020 року, відповідно до якої сторони погодили наступне: п. 1. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору № 564600053 від 07.02.2020 р. та зверненням позичальника, товариство надає позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 13659 грн 82 коп. на 70 днів. П. 2. Загальна сума заборгованості, вказана в п. 1 Додаткової угоди, є фіксованою, а будь-які нарахування по договору призупиняється. П. 3. Позичальник сплачує товариству суму заборгованості, вказану у п. 1 Додаткової угоди, частками в розмірі не менше ніж 20% відсотків від її загальної суми графіком. П. 4. Позичальник має право достроково погасити вказану в п.1. цієї Додаткової угоди заборгованість в повному обсязі. П. 5. При порушенні позичальником графіку сплати заборгованості, визначеного п. 3 цієї Додаткової угоди, дана Додаткова угода втрачає чинність з моменту її укладення, а Договір продовжує діяти без урахування її умов. П. 6. Всі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують свої зобов`язання щодо їх повного та належного виконання. П. 7. Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її укладення та є невід`ємною частиною Договору (а.с.38). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання за договором виконало, проте відповідач [PERSON] порушила умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та додаткової угоди, не виконала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 564600053 від 07.02.2020 року сума заборгованості відповідача за період з 07.02.2020 по 19.05.2020 склала 28057,46 грн. (а.с.48). ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 564600053 від 07.02.2020 року станом на 31.07.2025 підтверджено, що [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» в загальному розмірі 23 066 грн 70 коп., яка складається з наступного: 13 659,82 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9 406,88 грн. прострочена заборгованість за процентами (а.с.45). 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу, останній раз до 31.12.2021 . Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 79 від 19.05.2020, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. Передача прав вимоги також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, та протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (а.с.60 зворот. -84). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 23 066 грн 70 коп. Також, на підтвердження факту відступлення права вимоги долучені акти звірки взаємних розрахунків, додаткові угоди про продовження строку дії договору та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (а.с.60-69). 20.10.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 20/10/25-03, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 20.10.2023 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 066,70 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників № б/н від 20.10.2023 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу. Також, на підтвердження факту відступлення права вимоги долучені платіжні інструкції (а.с.49-50, 53-59). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем) [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, право вимоги по якому згідно укладених договорів факторингу перейшло до нового кредитора (позивача ТОВ «ФК «ЕЙС»). До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] був укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором ( статті 514 ЦК України). Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Щодо розрахунку заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд зважив на таке. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк позики (строк дії договору) - 30 днів від дати отримання кредиту. Кредит відповідачем отриманий відповідачем 07.02.2025, отже, дата повернення позики 08.03.2025 року. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і за понадстрокове користування за договором №564600053. Враховуючи, що кредитним договором №564600053 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентах за понадстрокове користування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними. Таким чином, сплачені відповідачем 17.03.2020 року кошти у розмірі 13658,00 грн, які були зараховані на погашення заборгованості по відсотках у розмірі 11857,82 грн без належних на те правових підстав. На переконання суду вказані кошти мали бути спрямовані на погашення заборгованості за відсотками у розмірі 2411,70 грн (80,39 грн (0,52% в день) х 30 днів), а решта у розмірі 9446,12 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту. Оскільки суд може самостійно здійснити перерахунок та визначити суму заборгованості шляхом арифметичних дій, тому потреби у зобов`язанні позивача здійснити такий перерахунок немає. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у сумі 4213, 70 грн за тілом кредиту. Вимоги про стягнення решти заборгованості задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що судовий збір позивачем сплачено у розмірі 2044,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 23923 від 29.08.2025 (а.с. 9) та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, що підтверджується актом прийому - передачі наданих послуг від 25.06.2025, договором про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025, додатковою угодою № 25770514603 до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025, протоколом погодження вартості послуг (а.с.40-44) . Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог (на 18,27%) з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір у розмірі 442,57 грн (2422,40 грн х 18,27 % : 100) та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 1278,90 грн (7000,00 грн х18,27% : 100), а всього на загальну суму 1721,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial