Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

12 вересня 2025 року, поштовим відправленням, на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] , в якій останній просить суд стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 209 356 гривень 40 копійок, а також судовий збір в розмірі 2093 гривні 56 копійок. Позов обґрунтовує тим, що 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея на вул. Миру, [PERSON] , керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним та не врахував дорожньої обставини, та під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. [NUMBER] . На момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. [NUMBER] , правомірно володів та керував ним, на підставі посвідчення водія серії [NUMBER] , виданого ДАІ МВС-УВС МРЕВ Б. Церква 05 листопада 1998 року, категорії В, С, D, Е, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , дата реєстрації 29 лютого 2020 року, позивач [PERSON] . Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив вимог п.2.3 «б», 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Дані обставини були встановлені Смілянським міськрайонним судом Черкаської області та викладені в постанові від 26 грудня 2023 року у справі №703/5932/23 провадження 3/703/2883/23, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У зв`язку з цим, 16 січня 2024 року позивачем було заповнено й направлено на адресу ТОВ «СГ «Оберіг» заяву про виплату страхового відшкодування. Також, позивачем 02 лютого 2024 року ТОВ «СГ «Оберіг» було направлено копію постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2023 року у справі №703/5932/23, провадження 3/703/2883/23. Як відомо позивачу, за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, [PERSON] , яка є власницею автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, д.н.з. [NUMBER] , ТОВ «СГ «Оберіг», відшкодувало 160 000 гривень 00 копійок. Відповідно до висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № [NUMBER] , складеного судовим експертом Петрушанком В.Ф. 18 грудня 2023 року, вартість матеріального збитку КТЗ автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 472 756 гривень 40 копійок та дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження. Також, під час здійснення вищевказаного експертного дослідження було встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 851 495 гривень 60 копійок, що значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди та є економічно необґрунтованим. Таким чином, доведено та є підстави стверджувати, що автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 грудня 2023 року з вини [PERSON] , фізично знищений. Окрім цього, на підставі заяви власниці пошкодженого автомобіля [PERSON] , було проведено експертне дослідження по питання: яка орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням механічних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди 14 грудня 2023 року? За результатами цього дослідження судовим експертом Петрушанком В.Ф. 19 березня 2025 року складено висновок експерта №52 про визначення вартості колісного транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № [NUMBER] . Згідно даного висновку орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням механічних пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди на дату 14 грудня 2023 року, заокруглено складає 103 400 гривень 00 копійок. Знищений автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № [NUMBER] , залишився у його власниці [PERSON] . Бажання викупити вказаний, фізично знищений автомобіль [PERSON] не виявив. З огляду на викладене, враховуючи положення ч.1 ст.1194 ЦК України, позивач вважає, що розмір завданої йому матеріальної шкоди становить: 1) 472 756 гривень 40 копійок (вартість автомобіля до ДТП) 103 400 гривень 00 копійок (вартість автомобіля після ДТП 14 грудня 2023 року) = 369 356 гривень 40 копійок різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП; 2) 369 356 гривень 40 копійок (різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП) 160 000 гривень (сума страхового відшкодування) = 209 356 гривень 40 копійок розмір майнової шкоди завданої внаслідок ДТП. Позивач вважає, що він, як особа, яка на достатніх правових підставах володіла автомобілем марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , та якому неправомірними діями [PERSON] завдано майнових збитків, в розмірі 209 356 гривень 40 копійок, має право звернутися до суду за захистом належних йому прав на підставі ст.396 ЦК України. З урахуванням вищевикладеного, позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом.\~ Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, позивачу право на подання до суду відповіді на відзив, а третій особі право на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву, та встановлено для цього відповідні строки. 29 вересня 2025 року, в установлений судом строк, на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позов, в якому останній повідомив суд, що 13 березня 2024 року представником [PERSON] було подано тотожній позов справа №703/1067/24, у даній справі 12 листопада 2024 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області було винесено рішення, яке 14\~ січня 2025 року було переглянуто у апеляційній інстанцій (постанова Черкаського апеляційного суду, номер провадження 22-ц/821/181/25) й 14 січня 2025 року рішення набрало законної сили. Всі матеріали даної справи зберігаються в Смілянському міськрайонному суді. Отримати інформацію щодо справи можна в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі Судової влади України. Зауважує, що [PERSON] (позивач), являється чоловіком [PERSON] (третьої особи), про це свідчить позовна заява по тотожній справі №703/1067/24. Згідно ухвали суду від 16 вересня 2025 року по позову, що розглядається, [PERSON] за ініціативою суду залучили до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, оскільки рішення по справі може вилинути на її права та обов`язки, так як вона є власником знищеного транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. [NUMBER] . Отже, фактично сторони спору, який розглядається й позову по справі №703/1067/24 збігаються. Тому рішення Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2025 року по справі №703/1067/24 (провадження №22-ц/821/181/25), яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Також зазначає, що [PERSON] (позивач), згідно наданої стороною позивача копії свідоцтва\~ про реєстрацію транспортного засобу та ухали суду від 16 вересня 2025 року по позову, що розглядається, не є власником знищеного транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. [NUMBER] . Передача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу іншій особі, згідно п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, на який посилається позивач, не є підставлю для права володіння чужим майном. Даний пункт Правил дорожнього руху говорить лише про можливість передачі керування транспортним засобом іншій особі, яка має відповідні дозвільні документи. Щодо знищення майна, то ця підстава у всіх випадках тягне за собою припинення права володіння. Транспортний засобів МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. [NUMBER] , згідно матеріалів позову, є знищеним. До такого ж висновку прийшов Черкаський апеляційний суд у своїй постанові від 14 січня 2025 року по тотожній справі №703/1067/24, провадження 22-ц/821/181/25. Наголошує, що позивач за будь-яких обставин не має права володіння транспортним засобом МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. [NUMBER] , так як на момент подання позову транспортний засобів вважається знищеним, а матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів щодо наявності у позивача підстав на таке право. Тому такий позивач вважається неналежним. За відсутності у позивача порушеного права, яке б могло бути відновлено судом у даній справі, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. За вказаних обставин, відповідач [PERSON] просив суд закрити провадження у справі або відмовити у задоволенні позову. До відзиву додано копію позовної заяви представника [PERSON] 06 жовтня 2025 року, на адресу суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про долучення доказів, якому останній просить суд: долучити до матеріалів справи у якості доказів загальновідомі факти, твердження та документи, описані в даному клопотанні; у зв`язку з неможливістю отримання ним офіційної інформації від державних реєстрів та установ, для додаткового підтвердження, описаних у клопотанні фактів, зробити відповідні запити: щодо реєстрації місця проживання позивача [PERSON] , щодо приналежності абонентської скриньки (а/с, індекс 09117), яку вказав [PERSON] у вступній частині позовної заяви по справі, що розглядається. У вказаному клопотанні відповідач [PERSON] повідомляє суд, що під час направлення відзиву на позовну заяву засобами поштового зв`язку, йому стало відомо, що абонентська скринька (а/с 349), яку вказав позивач [PERSON] у вступній частині позовної заяви по справі, що розглядається, зарезервована за [PERSON] . Це адвокат, який був представником позивача у тотожній справі №703/1067/24, в якій [PERSON] була позивачем. На даний факт також вказує однаковий поштовий індекс (09117), який був вказаний позивачем [PERSON] у позовній заяві, що розглядається та представником позивача (адвокатом Кузьменком Є.О.) у позовній заяві по тотожній справі №703/1067/24. Наголошує, що адреса місця проживання, яку вказав позивач ( [ADDRESS] ), є будинком з офісними приміщенням. Це загальновідомий факт, отримати інформацію щодо будівлі можна в мережі Інтернет. Така завідомо неправдива інформація суду була надана свідомо, так як позивач не може не знати, де знаходиться його місце проживання. Це також підтверджується копією листа [PERSON] від 02 лютого 2024 року до ТДВ «СГ «Оберіг», де вказана зовсім інша адреса проживання ( [ADDRESS] ), яка збігається з адресою [PERSON] в позові, що розглядається. Вважає, що сторона позивача свідомо надала суду завідомо неправдиву інформацію, яка може істотно вплинути на розгляд справи при вирішенні питання тотожності позовів по справах №703/1067/24 та №703/6302/25. Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року вирішено клопотання відповідача [PERSON] задовольнити частково, приєднано до матеріалів справи клопотання відповідача про долучення доказів та врахувати викладені у нього обставини при розгляді заяви відповідача про закриття провадження у справі, у задоволенні іншим вимог клопотання відмовлено.\~\~\~ 13 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив. Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року вирішено відповідь позивача [PERSON] на відзив залишити без розгляду. 15 жовтня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на відповідь на відзив, які сформовані у вказаній системі» 14 жовтня 2025 року. У даних запереченнях відповідач [PERSON] зазначає, що згідно ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження у даній справі від 16 вересня 2025 року було надати п`ятиденний строк щодо подання до суду відповіді на відзив з дня отримання відзиву. Згідно трекінгу із веб-сайта АТ «Укрпошта», відправлення з відзивом позивач отримав 30 вересня 2025 року, отже кінцевим строком подання відповіді на відзив було 05 жовтня 2025 року. Відповідь на відзив датована 06 жовтня 2025 року, а подана до відділення АТ «Укрпошта» 07 жовтня 2025 року. Тобто позивач у будь-якому разі пропустив строк подання відповіді на відзив. У той же час доказів поважності пропуску строку для подання відповіді на відзив суду надано не було. Вважає, що суд має підстави залишити відповідь на відзив без розгляду. Крім того, повідомляє суду, що твердження позивача про відсутність у позовній заяві по тотожній справі №703/1067/24 даних про те, що позивач являється чоловіком [PERSON] не відповідає дійсності. Так, в першому абзаці основного тексту відповідної позовної заяви зазначено: « [PERSON] , 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним та не врахував дорожньої обстановки, та під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (чоловіка)…». Зазначає, що позивач у відповіді на відзив фактично визнав, що доручив адвокату Кузьменко Є.О. займатися даним позовом та фактично підтвердив спільне місце реєстрації з [PERSON] .\~ Позивач є фізичною особою, а вказана адреса місця проживання чи перебування, яку зазначив позивач у позовній заяві у позовній заяві ( [ADDRESS] ), є будинком з офісними приміщеннями, це загальновідомий факт. Дане приміщення не підпадає під категорію «житловий об`єкт або якийсь житловий об`єкт. Позовна заява, з урахування викладеного, не відповідає п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України. Звертає увагу суду, що такі обставини й дії сторони позивача безпосередньо суперечать його інтересам та істотно впливають на розгляд питання при вирішенні питання тотожності позовів по справах №703/1067/24 та №703/6302/25, а наведені ним в клопотанні про долучення доказів та даному запереченні, факти, докази, твердження, правові норми свідчать про зловживання стороною позивача процесуальними правами та, навіть, не відповідності позовної заяви нормам ЦПК. Адвокат Кузьменко Є.О. був представником сторони позивача у тотожній справі №703/1067/24, про це свідчить позовна заява по тотожній справі №703/1067/24, надана суду разом з відзивом на позову заяву по справі, що розглядається. Таким чином, всі твердження, описані ним у відзиві та клопотанні про долучення доказів, на його думку, підтвердили, фактично сторона позивача збігається з позовом по тотожній справі №703/1067/24. Щодо предмету позову зазначає, що він фактично збігається з тотожним позовом у справі №703/1067/24 це «відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди». Вважає, що є достатні підстави закриття провадження згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Також заявляє, що позивач за будь-яких обставин не має права володіння транспортним засобом МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. [NUMBER] , так як на момент подання позову транспортний засіб вважається знищеним (даний факт відповідач також визнає у відповіді на відзив), а матеріали позовної заяви та подана відповідь на відзив не містять будь-яких доказів щодо наявності у позивача підстав на таке право. Тому позивач вважається неналежним. Передача до суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням викладених вище обставин, які стосуються позивача та третьої особи в даній справі, не є належним доказом того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди дане свідоцтво знаходилося у позивача. За відсутності у позивача порушеного права, яке б могло бути відновлено судом у даній справі, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. З урахуванням викладеного, відповідач [PERSON] просив суд долучити до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив та залишити відповідь на відзив без розгляду. Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про закриття провадження у даній справі. Третя особа [PERSON] письмових пояснень щодо позову та відзиву до суду не подала. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2023 року, яка набрала законної сили, 09 січня 2024 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №703/5932/23, 3/703/2883/23, вирішено визнати [PERSON] , [INFO] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок (а.с.11-13). Як вбачається з вищевказаної постанови, судом, зокрема встановлено, що [PERSON] 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним та не врахував дорожньої обстановки, та під часу руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. [NUMBER] . Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини, які встановленні судом та викладені у вищевказаній постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балакеля, вул. Миру, за участю автомобіля «Mersedes Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] та з вини якого у вказаній дорожньо-транспортній пригоді механічні пошкодження отримали зазначені вище автомобілі, доказуванню у даній цивільній справі не підлягають. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.10). Разом з тим, згідно п.2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] стверджує, що він на достатній правовій підставі володів та користувався автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , станом на час вчинення відповідачем [PERSON] вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки мав при собі посвідчення водія серії [NUMBER] , видане ДАІ МВС-УВС МРЕВ Б. Церква 05 листопада 1998 року, категорії В, С, D, Е, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , дата реєстрації 29 лютого 2020 року. Згідно посвідчення водія, яке видане ДАІ МВС-УВС МРЕВ Б. Церква 05 листопада 1998 року на ім`я позивача [PERSON] , останній має право керувати транспортними засобами категорії В, С, D, E (а.с.9). У постанові Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2023 року, яка набрала законної сили, 09 січня 2024 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №703/5932/23, 3/703/2883/23, зазначено, зокрема: «потерпілий [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, а також долучити до матеріалів справи копію відео наданого на флеш носії, на якому зафіксовано факт ДТП», «Вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №313165 від 29 листопада 2023 року; рапортом поліцейського СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. від 29 листопада 2023 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 листопада 2023 року; письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] від 29 листопада 2023 року; відеозаписом наданого потерпілим [PERSON] на флеш носієві, на якому зафіксована ДТП» (а.с.11-13). Відповідно до п.1 розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015\~ року №1395 та в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються, зокрема: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності). Враховуючи відомості, які викладені у вищевказаній постанові суду, щодо особи, яка є потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та осіб, у яких відібрано пояснення на місці дорожньо-транспортної пригоди, та приймаючи до уваги відсутність заперечень як відповідача, який є учасником вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, так і третьої особи, яка є власником автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , щодо керування на час виникнення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , саме позивачем [PERSON] , суд приходить до висновку, що водієм автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, між останнім та автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , керував саме позивач [PERSON] .\~ Згідно п.2.1 «б» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон). Відповідно до санкції частини 1 статті 126 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною частиною статті настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Доказів притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, внаслідок керуванням ним 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , без посвідчення водія або реєстраційного документу на даний транспортний засіб, матеріали цивільної справи не містять. Оскільки факт правомірності користування позивачем [PERSON] , станом на час вчинення відповідачем [PERSON] вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , як відповідачем [PERSON] , так і третьою особою [PERSON] не заперечується, та підстав для піддання даного факту сумніву, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували такий факт, під час судового розгляду судом не встановлено. Саме по собі твердження відповідача [PERSON] про те, що передача до суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. [NUMBER] , не є належним доказом того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди дане свідоцтво знаходилося у позивача, жодним чином не спростовує факт наявності при собі у позивача [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , а саме автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , станом на час виникнення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий факт встановлено судом на\~ підставі інших наявних в матеріалах цивільної справи доказів. У постанові Верховного Суду України у справі № 6-1365цс17 від 11 жовтня 2017 року зазначено: пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння; за статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом; таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 335/2566/18, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст.396 ЦК України; спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху; факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є належним позивачем у даній цивільній справі щодо відшкодування завданої в дорожньо-транспортній пригоді майнової шкоди, внаслідок пошкодження автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , з вини відповідача [PERSON] . За вказаних обставин суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач [PERSON] є неналежним позивачем у даній цивільній справі. Згідно ст.979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно п.1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Позивач [PERSON] у позовній заяві стверджує, а відповідача [PERSON] не заперечує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг». Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою Правління Національного Банку України від 30 травня 2022 року за №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинна, станом на день виникнення спірних правовідносин) вирішено затвердити розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого. Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.1.12 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Згідно висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № [NUMBER] , складеного 18 грудня 2023 року судовим експертом Петрушанком В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 472 756 гривень 40 копійок (а.с.15-32). Одночасно, суд звертає увагу, що у вищевказаному висновку експерта, а саме у дослідженні за розділі 1.3 «Визначення ринкової вартості КТЗ», судовим експертом визначено ринкову вартість автомобіля MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № [NUMBER] , на момент пошкодження, яка складає 472 756 гривень 40 копійок, а також вартість відновленого ремонту вказаного автомобіля без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, яка складає 851 495 гривень 60 копійок.\~ Враховуючи, що ринкова вартість автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , а саме відповідача [PERSON] , відповідно до висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № [NUMBER] , складеного 18 грудня 2023 року, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 29 листопада 2023 року, становила 472 756 гривень 40 копійок, та приймаючи до уваги, що, згідно висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № [NUMBER] , складеного 18 грудня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, є більшою за вищевказану ринкову вартість цього автомобіля, суд приходить до висновку, що автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був фізично знищений. Одночасно, суд звертає увагу, що для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено із ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до висновку експерта №52 про визнання ринкової вартості колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № [NUMBER] , складеного 19 березня 2025 року судовим експертом Петрушанком В.Ф., орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням механічних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди на дату 14 грудня 2023 року, заокруглено складає 103 400 гривень 00 копійок (а.с.33-36). Таким чином, враховуючи, що автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , був фізично знищеним у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 29 листопада 2023 року, та приймаючи до уваги положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] , як особі, яка на достатній правові підставі володіла та користувалася вказаним транспортним засобом на момент вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, підлягає відшкодуванню різниця між вартістю цього транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка у грошову еквіваленті становить 369 356 гривень 40 копійок (472 756 гривень 40 копійок (ринкова вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, яка відображена у висновку експерта №213 від 18 грудня 2023 року) відняти 103 400 гривень 00 копійок (вартість автомобіля у пошкодженому стані, яка відображена у висновку експерта №52 від 19 березня 2025 року). При ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог вищезгаданої статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин) в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному). Згідно з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №753/11069/16-ц, «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. При цьому задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим». Верховний суд у своїх постановах від 13 лютого 2019 року у справі №207/2838/15-ц та від 11 січня 2023 року у справі №211/3277/20 зазначив на те, що позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту. З врахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що різниця між вартістю транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , до та після дорожньо-транспортної пригоди, становить 369 356 гривень 40 копійок, при цьому ТДВ «СГ «Оберіг», як страховиком цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , виплачено власнику автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , страхове відшкодування у сумі 160 000 гривень, як про це зазначає у позовній заяві позивача та даний факт не заперечується відповідачем і третьою особою, суд приходить до висновку, що невідшкодована різниця між вартістю транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу [PERSON] у відповідності до положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), з урахуванням часткового відшкодування такої різниці страховиком, становить 209 356 гривень 40 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] , як на підставу для відмови у задоволенні позовну, на те, що «позивач не має права володіння транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. [NUMBER] , так як на момент подання позову транспортний засобів вважається знищеними, а матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів щодо наявності у позивача на таке право, тому такий позивач вважається неналежним», оскільки відсутність у позивача [PERSON] права володіння на вищевказаний автомобіль, яким він правомірно користувався в момент дорожньо-транспортної пригоди, в якій цей автомобіль фізично був знищений з вини відповідача [PERSON] , на час подання даного позову до суду, не позбавляє його права на відшкодування майнової шкоди, завданої йому внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, та не позбавляє його права на звернення до суду за захистом такого права. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції ID: 1329-4731-3158-0296 від 03 вересня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2093 гривні 56 копійок (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2093 гривні 56 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved