Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради, треті особи: служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, Лозівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він та [PERSON] проживали однією сім?єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, з 2008 року до початку 2015 року. За час сімейних відносин (цивільного шлюбу) у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що державну реєстрацію факту народження сина мати [PERSON] здійснила самостійно у відповідності до вимог ч.1 ст.135 СК України. [INFO] [PERSON] померла. Син пішов до школи в м.Харкові, де навчається онлайн в 9а класі комунального закладу Харківська гімназія 136 Харківської міської ради і до теперішнього часу. Хоча в 2015 року позивач припинив проживати разом з [PERSON] як одна сім?я та син залишився проживати разом з матір?ю, однак стосунки з сином він ніколи не припиняв, утримував його, опікувався ним, виховував його, вони разом відпочивали, на всіх шкільних канікулах та в літній період син проживав у позивача або його батьків. Позивач вказав, що з сином має гарні стосунки, вони мають спільні інтереси та тісний психоемоційний зв?язок. Син влаштований в сім?ю позивача. З огляду на те, що в свідоцтві про народження сина [PERSON] позивач не записаний батьком дитини, він позбавлений можливості повноцінно опікуватись сином, реалізувати свої права і обов?язки батька по відношенню до сина. Враховуючи викладені обставини, [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та просила задовольнити. Представник служби у справах дітей в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Представник Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не зявився, про час, місце та дату розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, а також зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до наступного. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім?єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, з 2008 року до початку 2015 року, в квартирі її батьків (які вже померли) за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується фотознімками та поясненнями свідків, долученими до матеріалів справи. За час сімейних відносин (цивільного шлюбу) у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №390(а.с.16). Державну реєстрацію факту народження сина мати [PERSON] здійснила самостійно у відповідності до вимог ч.1 ст.135 СК України. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №730(а.с.17). На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживала з сином в [ADDRESS] . Як вказав позивача, [PERSON] також періодично проживала з їх сином та своєю донькою, народженою після нашого розлучення [PERSON] , 2015 року народження, у своєї рідної сестри [PERSON] , в квартирі яку остання винаймала в [ADDRESS] , номера будинку і квартири йому не відомі. В позові [PERSON] зазначив, що в м. Харкові син пішов до школи, де навчається онлайн в 9-а класі комунального закладу Харківська гімназія 136 Харківської міської ради і до теперішнього часу, про що свідчить копія довідки(а.с.24). [PERSON] зазначив, що хоча в 2015 року він припинив проживати разом з [PERSON] як одна сім?я та син залишився проживати разом з матір?ю, однак стосунки з сином він ніколи не припиняв, утримував його, опікувався ним, виховував його, вони разом відпочивали, на всіх шкільних канікулах та в літній період син проживав у позивача або його батьків. З сином має гарні стосунки, вони мають спільні інтереси та тісний психоемоційний зв?язок. Викладене підтверджується фотознімками та письмовими поясненнями свідків, долученими до матеріалів справи. 03.10.2025 року [PERSON] влаштований на тимчасове перебування в сім?ю [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , до остаточного вирішення питання щодо подальшої долі дитини, що підтверджується копією відповідного наказу Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області(а.с.21). В квартирі за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені умови для проживання, навчання, розвитку, для проведення досугу і відпочинку, він забезпечений шкільним приладдям та гаджетами, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання(а.с.20). З огляду на те, що в свідоцтві про народження дитини позивач не записаний батьком дитини, він позбавлений можливості повноцінно опікуватись сином, реалізувати свої права і обов?язки батька по відношенню до сина. Відповідно до висновку про біологічне батьківство №MGU2644 від 03.10.2025 року(а.с.18), імовірність батьківства 99, 99999977%. Враховуючи викладені обставини, [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на визнання позову відповідачем, беручи до уваги відсутність заперечень третіх осіб, а також обставини встановлені судом, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги відсутність вимоги про стягнення сплаченого при поданні позову судового збору з відповідача на користь позивача, інші 50 відсотків суми судового збору суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved