Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] та [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою:\~ [ADDRESS] , в сумі 28 127,74 грн., з яких: борг за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 21 805,51 грн., 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 1 437,59 грн., індекс інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 4 884,64 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з 01.04.2012 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідачам, які є споживачами послуг, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою. Зокрема, за період з 01 листопада 2016 року по 30 вересня 2024 року було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за які відповідачами сплачено не було, у зв`язку з чим у відповідачів виникла заборгованість з оплати за надані послуги у розмірі 21 805,51 грн. Вказано, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України відповідачам було нараховано індекс інфляції та 3% річних. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 28 127,74 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л.\~ від 07 березня 2025 року по справі відкрито провадження та призначено\~ судове засідання. 07 квітня 2025 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що відповідачі не користуються послугами централізованого водопостачання та водовідведення в період з 01 грудня 2016 року по 30 вересня 2024 року, у зв`язку з тим, що діти з 2015 року не проживають за вказаною адресою та проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , а з 2024 року за адресою: [ADDRESS] . Після оформлення договору дарування від 24 жовтня 2016 року право власності на квартиру [ADDRESS] набули [PERSON] та [PERSON] . Через наявність постійних конфліктів з матір`ю дітей, останні вимушені були переїхати до батька, [PERSON] та не мали доступу до квартири. З метою забезпечення прав дітей та забезпечення безперешкодного доступу до приміщення у 2021 році [PERSON] , в інтересах дітей звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом її виселення. У позовній заяві вказано, що з 2015 року діти проживають разом з батьком. Рішенням суду від 21 травня 2024 року у справі 390/1174/21 позов задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н., шляхом виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири. Окрім того, з метою визначення місця проживання дітей він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з ним. Рішенням суду від 09 грудня 2022 року у справі №390/130/21 позовні вимоги задоволено та визначено місце проживання дітей разом з батьком. Зазначено, що з 2015 року та до 2024 року відповідачі не проживали за вказаною у позові адресою, що виключає можливість користування ними послугами. У квартирі був встановлений лічильник, проте в порушення правил нарахування плати, позивачем здійснено нарахування оплати виходячи з норм користування з розрахунку на 3 особи. Також, зазначав, що позивачем порушено строки звернення до суду за захистом порушеного права та безпідставно заявлено вимоги до відповідачів. Оскільки безпідставно заявлені вимоги про стягнення боргу, то вимоги про стягнення 3% річних та індексу інфляції, які є похідними, не можуть бути задоволені. 08 квітня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Вказано, що відповідачам було нараховано обсяг спожитих послуг за мінімальною нормою на 1 особу, відтак [PERSON] не позбавлений можливості в разі не споживання таких послуг його дітьми заявити зворотну вимогу до осіб, які фактично проживали у квартирі. У квартирі відсутні зареєстровані мешканці, у зв`язку з чим враховуючи відсутність лічильника води\~ кількість наданих послуг нараховується за нормами споживання на 1 особу до серпня 2024 року включно. Після відключення відповідача кількість наданих послуг нараховується за нормою користування питною водою з вуличних водозбірних колонок на 1 особу з вересня 2024 року. Зазначено, що період виникнення заборгованості відповідачів у справі виник з червня 2018 року. Враховуючи те, що платіж за послуги водопостачання та водовідведення спожиті у червні 2018 року, слід сплатити до 31 липня 2018 року, перебіг позовної давності у даному випадку починається з 01 серпня 2018 року і враховуючи дату звернення з позовом до суду та продовження строків позовної даності на строк дії карантину, позивачем не допущено пропуску строків позовної давності. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Фортечного районного суду міста Кропивницького № 617 від 07 травня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 404/11018/24, номер провадження 2/404/3101/24 за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Фортечного районного суду міста Кропивницького за рішенням Вищої ради правосуддя від 06 травня 2025 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю\~ Іванову Н.Ю. для розгляду цивільної справи за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з єдиним унікальним номером судової справи № 404/11018/24, номер провадження 2/404/3101/24. Ухвалою судді від 13 травня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник відповідача, адвокат Ковальчук Ю.М. у судове засідання надала заяву про відкладення розгляду справи. Відповідач під час розгляду справи зазначав, що дійсно в період шлюбу була придбана спірна квартира за кредитні кошти, однак кредит виплачувався виключно ним. У судове засідання надав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] \~ та [PERSON] , [INFO] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використання внутрішньо будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з пунктом п`ятим частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надавав послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі споживали послуги з водопостачання та водовідведення, проте за спожиті послуги не сплачували, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 21 805,51 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення заборгованість складає 28 127,74 грн., з яких: борг за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 21 805,51 грн., 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 1 437,59 грн., індекс інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 4 884,64 грн. Матеріали справи не містять доказів, що у вказаний спірний період ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за адресою: [ADDRESS] , не надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, як і не містять доказів того, що такі послуги надавалися неналежної якості. На абонентському обліку ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відсутній розподільний прилад обліку (лічильник) квартири [ADDRESS] і показники такого лічильнику жодного разу не передавалися споживачем до абонентського відділу. Додані до відзиву фотографії лічильника не підтверджують факт того, що такий лічильник прийнятий на абонентський облік, був опломбований, пройшов періодичну повірку та є обов`язковим для врахування його показників для виконавця послуг водопостачання. Рішенням Кіровоградської обласної ради від 20 травня 2016 року № 82 «Про затвердження нормативів питного водопостачання населення в населених пунктах, що обслуговуються ОКВП «Дніпро-Кіровоград» встановлено норматив питного водопостачання населення на рівні 7,7 м3 на місяць на одну особу у житлових будинках з централізованою каналізацією, з ваннами, з газовими (електро) водопідігрівачами. Цим же рішенням встановлено норматив питного водопостачання населення на рівні 1,4 м3 на місяць на одну особу за користування питною водою з вуличних водорозбірних колонок у житлових будинках не оснащених централізованою каналізацією. У квартирі [ADDRESS] відсутні зареєстровані мешканці, у зв`язку з чим, враховуючи відсутність лічильника води кількість наданих послуг нараховувалася за нормами споживання на 1 особу (7,7 кубів в місяць) до серпня 2024 року включно. Після відключення від послуги водовідведення кількість наданих послуг нараховувалася за нормами користування питною водою з вуличних водозабірних колонок на 1 особи (1,4 кубів в місяць) з вересня 2024 року включно. З вересня 2024 року нарахування за користування послугами водовідведення (централізованої каналізації) не здійснювалося. Доводи відповідачів про те, що вони не могли користуватися квартирою, оскільки до суду було подано позови про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, є тимчасовою обставиною. Суду достеменно невідомо про те, що відповідачі не проживали та який саме період і коли за адресою [ADDRESS] . Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690 - споживач зобов`язаний подати заяву про те що він не проживає за відповідною адресою для тог щоб йому не нараховував позивач борг. Вказану заяву відповідачі до водопостачальної організації не подавали, доказів що вони користувався водою за іншою адресою теж не надано, тому суд задовольняє позовні вимоги. За наведених обставин суд приходить до висновку про порушене право позивача, а відтак і обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 21 805,51 грн. з відповідачів [PERSON] , в особі законного представника (батька) [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника (батька) [PERSON] . Суд також приходить до висновку\~ щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих згідно з вимогами ч.2 ст.625 ЦК України. Вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч.1, 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: Кіровоградська область, с. Миколаївка, з 26 січня 2000 року, що підтверджується відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання. У свою чергу, матеріали справи не містять достатніх доказів проживання відповідача [PERSON] , саме за адресою: [ADDRESS] . Отже, [PERSON] не являється споживачем послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а тому є неналежним відповідачем у даній справі. Щодо доводів про пропуск строків позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Споживачем неодноразово сплачувалися кошти в більшому розмірі ніж нараховано у поточному місяці, це зокрема жовтень 2021, вересень 2021 без зазначення періоду за який здійснюється платіж. Оскільки особа яка вносила ці платежі не вказувала місяць оплати і вносила суму більшу, ніж нараховано у поточному місяці, виконавець на власний розсуд може віднести надлишок та непозначену суму до сплати заборгованості за попередні періоди. Частиною другою статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. У Постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 437/2726/13-ц, провадження № 61-22335св18 було зазначено наступне: «Апеляційним судом встановлено, що у лютому 2007 року відповідачами внесена плата за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 580 грн., з якої 328 грн. 09 коп. було сплачено за поточний місяць, а 251 грн. 91 коп. - за минулі місяці в рахунок погашення боргу. У лютому 2010 року відповідачами було сплачено 484 грн., з яких 283 грн. 92 коп. - за поточний місяць, а 200 грн. 08 коп. - за минулі місяці. З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі, сплативши частково заборгованість за житлово-комунальні послуги, перервали позовну давність.» Крім того, враховуючи те, що споживачем не конкретизовано періоди за які були внесені кошти (за платежами зробленими у вересні 2021, жовтні 2021 років) їх зараховано в погашення боргу який виник у 2016 році, 2017 році та 2018 році (до травня включно), а відтак непогашеною заборгованістю станом на дату подання позову є заборгованість, яка виникла з червня 2018 року, і враховуючи те, що позовна давність зупинялась через карантин у 2020 році, щодо таких вимог строки позовної давності не пропущені. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Згідно ч. 1 п. 37 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Період виникнення заборгованості відповідача у даній справі (з урахуванням віднесення надлишкових платежів на 2016-2018 роки) виник з червня 2018 року. Враховуючи те, що платіж за послуги водопостачання та водовідведення спожиті у червні 2018 року слід сплатити до 31 липня 2018 р., перебіг позовної давності у даному випадку починається з 01 серпня 2018 року, і враховуючи дату звернення з позовом до суду та продовження строків позовної давності на строк дії карантину, позивачем не допущено пропуск строків позовної давності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наявних у матеріалах справи, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] , в особі законного представника (батька) [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника (батька) [PERSON] , на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 28 127,74 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат.

Outcome: partial