Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

15 жовтня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] 20 березня 2021 року зареєстровано шлюб. Мають одну спільну малолітню дитину [PERSON] . У травні 2025 року сторони припинили спільно вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, у зв`язку із чим прохає суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , а також її представник, адвокат Галушко С. С, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак останній подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги, в тому числі щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла телефонограма, в якій він прохав розглянути справу без його участі. Не заперечує проти позову про розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом установлено, що 20 березня 2021 року у Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 21 (а.с. 5). [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в травні 2025 року припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а сторони не бажають продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спір про місце проживання малолітньої дитини на цей час відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи думку позивача, суд вважає, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи зазначене, позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків сплаченого судового збору, а інші 50 відсотків стягнути з відповідача. Також судом установлено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу. Так, 14 жовтня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Галушко Сергієм Станіславовичем укладено договір № 164 про надання правничої допомоги (а.с. 9). Сторони домовились, що вартість однієї години роботи Адвоката при наданні правничої допомоги Клієнту становить 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908,40 грн. Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката, надану до позовної заяви, судом установлено, що адвокатом надано такі послуги: складання та оформлення\~ договору\~ про\~ надання\~ правничої допомоги, його реєстрація\~ - 20 хв (п. 1); правова консультація клієнта - 20 хв (п. 2); ознайомлення з документами, їх аналіз, вивчення та дослідження на предмет доказування, сканування документів 20 хв (п. 3); підготовка позовної заяви та додатків до неї, оформлення ордера на надання правничої допомоги 2 год 30 хв (п. 4); підготовка розрахунку витрати на правничу допомогу адвоката з додатками до нього, оформлення документів, на підтвердження понесення клієнтом судових витрат 40 хв (п. 5); складання процесуальних заяв по справі та подання їх до суду, участь в судових засіданнях\~ 30 хв (п. 6). Загальна вартість заявлених послуг, відповідно до розрахунку, становить 4239,20 грн, а загальний витрачений час виконання 4 годин 40 хвилин. Узгоджений між сторонами розмір витрат становить 4000 грн (а.с. 8). За актом № 1 прийому-передачі правничих послуг і квитанції № 164/1 від 14.10.2025 року судом установлено, що [PERSON] сплатила адвокату за отримані послуги 4000 грн (а.с. 7, 10). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. Такі витрати, на переконання суду є об`єктивними та відповідають отриманим позивачем послуг, а тому в зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача у зазначеному розмірі.

Outcome: approved