Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

у серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, змінивши предмет позову, просить: встановити, що він, [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , громадянин Федеративної Республіки Німеччина, місце проживання: [ADDRESS] , є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Голосіївський відділ ДРАЦС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , № 658, зробленого Відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві 24.04.2009 року, де вказати його, [PERSON] ( [PERSON] ),громадянин Федеративної Республіки Німеччина, місце проживання: [ADDRESS] , Німеччина батьком дитини, виключивши відомості про по батькові дитини « [PERSON] ». У відомостях про прізвище дитини вказати « [PERSON] ». На мотивування позовних вимог, [PERSON] вказує, що з грудня 2006 року до листопада 2008 року перебував у фактичних особистих стосунках з [PERSON] , які не були оформлені офіційним шлюбом, однак вони були заручені та регулярно проводили час разом. Також позивач зауважує, що не дивлячись на відсутність постійного спільного проживання, адже він та відповідач мешкали в різних країнах, в них склалися відносини в результаті яких [PERSON] [INFO] народила дитину - сина [PERSON] , а в зв`язку з тим, що остання не перебувала в зареєстрованому шлюбі, під час реєстрації дитини її прізвище внесене відповідно за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою [PERSON] . Також позивач зазначає, що до досягнення семирічного віку [PERSON] , [INFO] , не був проінформований про своє біологічне походження, однак у 2016 році відповідач повідомила сину, що він є його батьком, після чого відбулося їх знайомство та між ними встановилися фактичні стосунки батька та сина, які розвивалися роками. [PERSON] додає, що з відповідачем перебуває в стабільних відносинах і між ним, [PERSON] і сином [PERSON] наявні стійкі фактичні сімейні зв`язки, зокрема, він орендує для тимчасового користування родини житло в Німеччині, та систематично надавав фінансову підтримку та здійснював перекази [PERSON] з метою утримання сім`ї та забезпечення потреб сина. Крім того, позивач вказує, що надалі бажає реалізувати свої батьківські обов`язки, забезпечити належне утримання, виховання, освіту та соціальну інтеграцію дитини в країні його подальшого проживання (Німеччині) та встановлення батьківства є юридичною передумовою для, однак відповідач ухиляться від вирішення вказаного питання в добровільному порядку, а саме від підготовки документів для звернення до органів Державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі зазначеного, [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 26.08.2025 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 92). 10.10.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому [PERSON] визнає позов, який просить задовольнити, зазначаючи, що позивач є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а також надійшла заява [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в якій наявне прохання конкретизувати у відомостях про батька - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , громадянин ФРН; у відомостях про дитину - прізвище залишити « [PERSON] », по батькові не зазначати (виключити) та послатися на актовий запис про народження № 658 від 24.04.2009 року (а.с. 105-108, 112-114). Ухвалою суду від 20.10.2025 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні (а.с. 131-132). Сторони та учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку, направили суду заяви в яких просять справу слухати за їх відсутності. Від третьої особи Голосіївського відділу ДРАЦС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) письмових пояснень на позовну заяву не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] народився [INFO] , про що Відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві 24.04.2009 року зроблено запис № 658, а в його свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 24.04.2009 року батьком вказано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (№ витягу: 00009348644, дата формування: 16.08.2011 року) (а.с. 7,8-9). Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Німеччини, місце проживання Грасбрунн, що підтверджується паспортом № [NUMBER] від 13.12.2019 року (а.с. 77-79). Між сторонами в справі велося електронне листування протягом травня 2025 року щодо профорієнтації, шкільних планів та наступних кроків і планування майбутнього сина [PERSON] , та про батьківство дитини (а.с. 13-23). Наявні в матеріалах справи фото, датовані з 2016 року,містять зображення позивача та сторін разом із сином (у т.ч. зроблених у його дитинстві). Фото надані позивачем містять зображення, притаманні близьким людям. Фото з дитиною також вказують на те, що дитина сприймає дорослих, як близьких людей (посміхається, обіймає тощо) (а.с. 24-36). Із декларації про стосунки, підписаної позивачем і [PERSON] 16.09.2020 року та 08.10.2020 року відповідно, поданої до Федерального міністерства внутрішніх справ, будівництва та громади короткострокові візити для неодружених партнерів до Німеччини, які проживають у Німеччині (громадяни ЄС або третіх країн з чинним дозволом на проживання), вбачається, що сторони підтверджують їх перебування в стабільних стосунках, які базуються не лише на письмовій, усній чи електронній комунікації (а.с. 37-41). З копії договору оренди № 11798 вбачається, що [PERSON] орендує житло в Німеччині (трикімнатну квартиру), а користувачами житла вказані: сім`я орендаря - [PERSON] , [PERSON] (а.с. 42-45). Також з`ясовано, що в період з 2019 року по 2021 рік позивач здійснював грошові перекази на ім`я [PERSON] , що підтверджується виписками з банківського рахунка (а.с. 46-76). Відповідач у справі не заперечує проти задоволення позову та визнає факт батьківства позивача щодо [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За змістом ст. 128 СК України а відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Тлумачення ч. 2 ст. 128 та ст. 130 СК України дає підстави вважати, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року в справі №643/9245/18. У постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року в справі № 543/738/16 також зазначено, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. При вирішенні питання про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи, при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Отже, судом з`ясовано, що між позивачем і відповідачем склалися стосунки як чоловіка та жінки без шлюбу з грудня 2006 року до листопада 2008 року, а в 2009 році відповідач народила сина- [PERSON] , реєстрація народження якого проведена [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Крім того, встановлено, що починаючи з 2016 року, позивач бере участь у спільному вихованні та забезпеченні дитини, а [PERSON] , [INFO] , обізнаний про те, що [PERSON] є його батьком і визнає це. При цьому, відповідач визнає заявлені до неї позовні вимоги та позивача батьком [PERSON] , [INFO] , який виконує обов`язки, покладені на батьків, що підтверджено матеріалами справи, в зв`язку із чим, суд дійшов висновку про доведеність обставин батьківства [PERSON] , відносно сина [PERSON] , а тому позовні вимоги в частині визнання батьківства підлягають задоволенню. Суд вважає, що встановлення факту батьківства відповідає інтересам дитини та сприяє реалізації та захисту її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5», встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У п. 9 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Разом з тим, суд, враховуючи обставини по справі, а саме, що запис позивача батьком дитини відповідає, як його, так і інтересам [PERSON] , [INFO] , а також роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, вважає можливим позов задовольнити в частині зобов`язання Голосіївським відділом ДРАЦС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни, які заявлені [PERSON] і підтримані та не заперечені відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved