Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00017982 від 27.01.2022 у розмірі 8 000 грн. 00 коп., судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп., а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.01.2021 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику № S-00017982, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 2 000 грн 00 коп., строком на 30 днів зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. Взяті на себе зобов`язання за договором про надання коштів у позику ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка на момент подання позовної заяви складає 8 000 грн 00 коп., з яких: 2000 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом, 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом за період 27.01.2022 року по 27 травня 2022 року. 07 травня 2024 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно Додатку № 1. Таким чином, до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № S-00017982 від 27.01.2022, укладеним 01 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та відповідачем. Посилаючись на викладене, ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" просить суд стягнути з [PERSON] заборгованості за договором № S-00017982 від 27.01.2022 урозмірі 8 000,00 грн. Ухвалою Немишлянського районного м. Харкова суду від 08.09.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, клопотання про витребування доказів задоволено. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у позовній заяві просив проводити про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позву не заперечував, пояснив, що заборгованість не сплачує через скрутне фінансове становищі та перебування у складі Збройних Сил України. Крім того, заявив клопотання щодо зменшення витрат на правову допомогу заявлених позивачем. Заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.01.2022 року між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір № S-00017982, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до пункту 1.1 договору ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 2 000 грн 00 коп. на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Кредит надано строком на 30 днів, тобто до 22.02.2022 року від дати надання кредиту (пункт 2.1 договору). Згідно пункту 2.2. договору кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника протягом 3-х календарних днів з дня укладення договору. Кредит надається позичальнику у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної позичальником № [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.6. договору за користування кредитом встановлена стандартна процентна ставка 2,5% на добу. У разі порушення строків сплати та /або суми платежу, передбачених Графіком платежів Додатка 1, що є невід`ємною частиною цього Договору, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає сплаті, змінюється в залежності від суми залишку кредиту та строку користування кредитом без внесення змін до Додатку 1 до цього Договору (п. 3.3 Кредитного договору). Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором F370204. В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту (за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора F370204.), в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: тип кредиту, мета отримання кредиту, сума/ліміт кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування; інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника; процентна ставка; тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту та інше. Відповідно до додатку № 1 до договору № S-00017982 від 24.01.2022 року, сторонами визначено графік платежів та орієнтовну вартість кредиту, а саме: сума кредиту 2000,00 грн; сума нарахованих відсотків 1 500,00 грн; всього до сплати 3 500,00 грн. Згідно довідки від 07.05.2024, наданої ТОВ «ФК «ГВАДІАНА», загальна сума сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості позичальника за період з 27.01.2022 по 07.05.2024 становить 0 грн. та станом на 07.05.2024 сума заборгованості за кредитним договором не погашена. ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» взяті на себе зобов`язання за договором про надання коштів у позику виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 13 травня 2024 року № 2465/05, відповідно до якої була проведене успішна транзакція № 34326-00944-73614 щодо переведення 27.01.2022 року о 07:08:16 коштів у сумі 2 000 грн 00 коп. на рахунок № [NUMBER] , призначення платежу «Виплата кредиту за договором № S-00017982 [PERSON] 3565514039. На виконання ухвали Немишлянського районного суду від 08.09.2025, до суду надійшов лист АТ «Універсал банк» від 15.09.2025 року №БТ/Е13167, з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну карту № [NUMBER] . За період з 27.01.2022 року по 30.01.2022 року на платіжну картку № [NUMBER] було зарахування коштів у сумі 2 000,00 грн. Крім того, додатково долучено виписку про рух коштів по карті [PERSON] за період з 27.01.2022 року по 30.01.2022, яка містить зарахування на суму 2000,00 грн. 07 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно Додатку № 1. 07 травня 2024 року, на виконання вказаних умов договору факторингу ТОВ «Цикл Фінанс» передало ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» грошові кошти в сумі 128 451 грн 19 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 6141. Факт передачі ТОВ «Цикл Фінанс» прав вимоги також підтверджується актом від 07 травня 2024 року приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу № 1 від 07 травня 2024 року. З витягу з реєстру прав вимоги, який є додатком до договору факторингу № 1 від 07 травня 2024 року, вбачається, що право вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів у позику № S-00017982 від 27.01.2022 року на суму боргу 3 550 грн 00 коп., з яких: 2 000 грн 00 коп. - залишок за тілом кредиту, 1 550 грн 00 коп. - залишок заборгованості по відсоткам, передано від ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» до ТОВ «Цикл Фінанс». Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2\~статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 6\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з\~статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних»\~персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною 5статті 6\~Закону України\~«Про захист\~персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини 6\~статті 6\~Закону України\~«Про захист\~персональних даних» е допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині 1\~статті 11\~Закону України\~«Про захист\~персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6\~статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною 1\~статті 76ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1\~статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1\~статті 80 ЦПК України). У даній справі судом встановлено, що договір № № S-00017982 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «F370204» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Враховуючи встановлені обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд дійшов до висновку, що сторони узгодили розмір кредитів (позики), грошову одиницю, в якій надані кредити (позики), строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочинів на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень статей\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до\~статті 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Під час розгляду справи стороною позивача доведено те, що ТОВ «Цикл Фінанс» на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за якими є відповідач. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статями\~1050,625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. За змістом частини другої\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договору про надання коштів у позику № S-00017982. Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови його повернення, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Відповідачем були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 3 500 грн 00 коп., з яких: 2 000 грн 00 коп.- залишок за тілом кредиту, 1 500 грн 00 коп. - залишок заборгованості по відсоткам. Також судом встановлено, що на підставі договору факторингу № 1 від 07 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «Цикл Фінанс», останнє набуло статусу кредитора за кредитним договором №S-00017982, укладеним між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та відповідачем. Факт переходу до позивача права вимоги до відповідача також підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з реєстру прав вимог від 07 травня 2024 року, який є додатком до договору факторингу № 1 від 07 травня 2024 року, актом приймання-передачі реєстру прав вимог від 07 травня 2024 року до договору факторингу № 1 від 07 травня 2024 року та платіжною інструкцією № 6141 від 07 травня 2024 року щодо оплати за вказаним договором факторингу. Разом з цим, як убачається зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 8 000 грн 00 коп., яка виникла за період з 27.01.2022 року по 27.05.2022 року. Натомість, з реєстру прав вимог від 07 травня 2024 року встановлено, що позивачу від ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» були передані права вимоги до відповідача у розмірі заборгованості 3 550 грн 00 коп. Умовами договору про надання коштів у позику від 24.01. 2022 року № S-00017982 та договору факторингу № 1 від 07 травня 2024 року не передбачено право нового кредитора самостійно нараховувати проценти на умовах договору позики або іншим чином корегувати розмір заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв та відповідного розрахунку не надавав. Отже, враховуючи встановлені обставини, а також визнання відповідачем позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № № S-00017982, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі заборгованості 3 500 грн 00 коп. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн до матеріалів справи надано копію Договору №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23 серпня 2024 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «ДЕНАЛІ» та ТОВ «Цикл Фінанс», додаткову угоду №10/1 від 12 лютого 2025 року до Договору №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23 серпня 2024 року, додаткову угоду №16 від 30.06.2025 року до Договору №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23 серпня 2024 року, Акт №364 прийому-передачі наданих послуг від 15.08.2025 року до Договору №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23 серпня 2024 року, платіжну інструкцію № DI0357 від 15.08.2025 року на суму 4 000,00 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial