Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 26 квітня 2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 22 травня 2025 року призначено сторонам шість місяців строку на примирення, зупинено провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 24 листопада 2025 року поновлено провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, шлюб між сторонами розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань до суду не подала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що між сторонами 26 квітня 2013 року було укладено шлюб. Сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 22, 23) Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Cпopy щодо поділу майна та визначення місця проживання малолітніх дітей на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не можливе. У встановлений судом строк для примирення сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження сім`ї. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved