Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Провагроінвест», в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 61\~446,90 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням; 6657,94 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; 80 400,00 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності; 7425,24 грн страхового відшкодування моральної шкоди; 3720,00 грн витрат на проведення експертизи, а всього 159\~650,08 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2022 внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1, 13.4 ПДР України [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніо-скелетної травми, закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки, підтаранного звиху лівої ступні, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку із синдромом внутрішньої черепної гіпертензії, епілептичних Джексінівськими нападів, забою зорового нерва обох очей, забоїв, гематом, осадніння шкіри лівого гомілково-ступеневого суглоба, ішемію переднього відділу лівої ступні, які в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. На розгляді в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебувало кримінальне провадження № 12022270300000989 від 09.10.2022 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Згідно з ухвалою суду від 11.04.2025 у справі № 740/5402/24 обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, закрито кримінальне провадження стосовно останнього, залишено без розгляду цивільний позов потерпілого [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі ПрАТ «СК «Провідна») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, роз`яснено потерпілому право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства. На момент вчинення кримінального правопорушення [PERSON] експлуатував автомобіль, зазначений у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено з ПрАТ «СК «Провідна». Згідно з полісом про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності № 210956777 при настанні страхового випадку в період з 12 вересня 2022 року по 11 вересня 2023 року страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 320\~000,00 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 160\~000,00 грн за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи 3200,00 грн. 27 грудня 2024 року ПрАТ «СК «Провідна» перейменовано на ПрАТ «Провагроінвест». У зв`язку з отриманням у ДТП тілесних ушкоджень, позивач [PERSON] у період з 14.10.2022 по 24.10.2022, з 27.01.2023 по 30.01.2023, 17.04.2023 перебував на лікуванні в КНП «Ірпінська центральна міська лікарня». За вищевказані період потерпілим було витрачено на лікування 58\~386,90 грн, з яких: 16\~188,33 грн витрати на ліки; 22\~000,00 грн витрати на медичне обладнання у виді стержнів та імплантів; 10\~000,00 грн витрати на послуги реанімаційної бригади щодо доставки позивача до лікарні м. Ірпеня; 2500,00 грн витрати на проведення МРТ суглобу; 3060,00 грн витрати на придбання бандажу для фіксування ахіллового сухожилля, 4933,79 грн витрати на придбання ліків для операції; 4514,57 грн витрати на бензин у зв`язку з відвідуванням лікарні. Під час лікування деякі медичні засоби купував батько позивача [PERSON] , так як позивач не мав фізичної можливості це зробити. Однак понесені батьком витрати безсумнівно стосувалися лікування позивача і понесені саме ним. Крім того, до позовної заяви додано документи, які підтверджують тимчасову втрату працездатності [PERSON] під час його перебування на стаціонарних лікуваннях у періоди: з 08.10.2022 по 14.10.2022, з 14.10.2022 по 24.10.2022, з 27.01.2023 по 30.01.2023, 17.04.2023, що в сукупності становить 21 день. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №\~143217 від 12.07.2023 [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарата на строк до 12.07.2024, а відповідно до п. 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим унаслідок ДТП становить, зокрема, в разі встановлення ІІІ групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на дату настання страхового випадку, що становить 80\~400,00 грн (12 місяців х 6700,00 грн). Також згідно із ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Ураховуючи розмір страхових виплат, належних [PERSON] , розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я за страховим випадком від 08.10.2022, становить 7425,24\~грн. Посилаючись на п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати в розмірі 3720,00 грн за проведення експертної оцінки мотоцикла марки Lifan LF150-2T. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27\~червня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03\~липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , підготовче засідання призначено на 19\~серпня 2025 року 10-00 год. У подальшому підготовче засідання відкладено на 11 вересня 2025 року 12-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11\~вересня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 20 жовтня 2025 року 14-00 год. У подальшому судове засідання відкладено на 24 листопада 2025 року 11-00 год. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач та його представник подали до суду заяви, в яких підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, судове засідання провести без їхньої участі. Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідач не подавав до суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду повернулися поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення третій особі з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», жодних заяв/клопотань не заявляв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року обвинуваченого [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України; закрито вищевказане кримінальне провадження стосовно [PERSON] ; залишено без розгляду цивільний позов потерпілого [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ «СК «Провідна»; роз`яснено особі, яка подала цивільний позов, що вона має право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства (а. с. 32, 33). Судом у вищевказаному рішенні встановлено, що 08 жовтня 2022 року близько 19 год. 40 хв. у темний час доби [PERSON] , керуючи автомобілем марки Volkswagen Golf Variant, р. н. [NUMBER] , рухався по вул. Овдіївській у м. Ніжині\~зі швидкістю\~близько 50\~км/год у напрямку від центру міста та на ділянці дороги поблизу будинку № 98, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи намір об`їхати перешкоду для руху, а саме невстановлений досудовим розслідуванням легковий автомобіль, що стояв на правому краю проїзної частини, не переконавшись у безпечності виконання цього маневру та що це не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав здійснювати об`їзд перешкоди зліва із виїздом на смугу зустрічного руху, не надавши дорогу зустрічному транспортному засобу мотоциклу марки Lifan LF150-2E, р. н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що наближався по зустрічній смузі руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з цим мотоциклом, у результаті чого водій мотоцикла - [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-скелетної травми, закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки, підтаранного звиху лівої ступні, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку із синдромом внутрішньої черепної гіпертензії, епілептичних Джексінівських нападів, забою зорового нерва обох очей, гематоми, осадніння шкіри лівого гомілково-ступеневого суглоба, ішемії переднього відділу лівої ступні, які в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. У цій дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.1, 13.4 Правил дорожнього руху. Порушення в цій дорожній обстановці водієм [PERSON] вказаних Правил є причиною та умовою виникнення вказаної дорожньо-транспортної пригоди і знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки Volkswagen Golf Variant, 2010 року випуску, р. н. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «Провагроінвест» (раніше ПрАТ «СК «Провідна») відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №\~210956777, строк дії договору з 12.09.2022 по 11.09.2023 включно. У полісі зазначено страхову суму на одного потерпілого, а саме: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 320\~000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну, 160\~000,00 грн; франшиза 3200,00 грн (а. с. 7 зворот). Згідно з протоколом № 2/24 позачергових Загальних зборів акціонерів ПрАТ\~«СК «Провідна» від 27.12.2024 на Загальних зборах прийнято рішення змінити найменування товариства з ПрАТ «СК «Провідна» на ПрАТ\~«Провагроінвест» (а. с. 37-40). Позивач звертався до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про відшкодування шкоди життю та здоров`ю потерпілої особи, внаслідок ДТП, за участі транспортного засобу Volkswagen Golf Variant, р. н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210956777 від 08.09.2022, однак відповідних виплат не отримав (а. с. 8). При цьому виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджується, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 14.10.2022 по 24.10.2022, з 27.01.2023 по 30.01.2023, 17.04.2023 (а. с. 10-12). За повідомленням генерального директора КНП «Ніжинська ЦМЛ ім.\~М.\~Галицького» Ольги Швець від 31.10.2023 № 01-08/2148, 08.10.2022 о 19-55 год. швидкою допомогою [PERSON] був доставлений до відділення ЕМД КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького», о 20-05 год. він був госпіталізований до ПІТ відділення ЕМД з діагнозом закритий перелом середньої третини лівої стегнової кістки. 09.10.2022 о 10-00 год. його переведено до травматологічного відділення. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» з 09.10.2022 по 10.10.2022. Стан здоров`я з отриманими тілесними ушкодженнями не дозволяв пацієнту [PERSON] самостійно обходити себе в частині придбання саме ним ліків. Ліки та лікарські засоби за власні кошти були придбані його близькими. Також [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» з 10.10.2022 по 14.10.2022. Стан пацієнта [PERSON] не дозволяв йому самостійно придбати ліки (а. с. 16). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 463217 [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01 серпня 2024 року, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (а. с. 30 зворот). До позовної заяви додано чеки, квитанції, платіжні інструкції про придбання в аптеках різних медичних засобів та ліків, зокрема, шприців, бинтів, хлоргексидину, дексалгіну тощо (а. с. 49-56). Згідно з наданими позивачем чеками з АЗС, 30.10.2022 сплачено за бензин 1749,79 грн, 27.01.2023 1765,10 грн, 17.04.2023 999,68 грн (а. с. 56). Зі змісту наданих позивачем вищевказаних документів убачається, що придбання стороною позивача бензину збігається з датами його візитів до медичного закладу, зокрема, припадає на дні, коли він проходив стаціонарне лікування. Відповідно до видаткової накладної № 7523 від 07.12.2022 [PERSON] придбав бандаж для фіксації ахіллового сухожилля за 3060,00 грн (а. с. 8 зворот, 9). Батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 19 зворот). Як убачається з платіжної інструкції № 9284-6460-3544-1234 від 17.10.2022, [PERSON] (батько позивача) сплатив на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 22\~000,00 грн, призначення платежу стержні та додаткові імпланти\~(а.\~с. 13). Згідно з листом директора ТОВ «Здорова родина «Невідкладна допомога» Гресь О. В. від 28.03.2024 за вих. № 1, 14.10.2022 бригадою ТОВ «Здорова родина «Невідкладна допомога» було транспортовано пацієнта [PERSON] , [INFO] , з ЦРЛ м. Ніжина (реанімаційного відділення) до ЦРЛ м. Буча, по домовленості переводу, попередній діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом стегнової кістки; кошти за медичний супровід пацієнта були виплачені батьком [PERSON] в повному обсязі 10\~000,00 грн згідно з рахунком від 14.10.2022 за вих. № 14.10.2022 (а. с. 24). Відповідно до фіскального чека від 20.10.2022 за проведення МРТ [PERSON] сплачено 2500,00 грн (а. с. 58, 59). На підтвердження понесення позивачем витрат на придбання ліків для операції в розмірі 4933,80 грн, до позовної заяви додано товарний чек № А1-ЧК-1309206 від 17.10.2022 та фіскальний чек від 17.10.2022 (а. с. 28, 49). Також до позовної заяви додано акт огляду пошкодженого в ДТП мотоцикла Lifan LF150-2T, р. н. [NUMBER] , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] , та заключну частину висновку експерта-автотоварознавця [PERSON] (а. с. 24, 31-зворот), за виготовлення якого позивачем сплачено 3700,00 грн, що підтверджується платіжними квитанціями від 25.09.2023 (а. с. 23 зворот, 57). У ст.\~1187\~ЦК України\~зазначено,\~що джерелом\~підвищеної небезпеки\~є діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода,\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки,\~відшкодовується особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом,\~використання,\~зберігання або\~утримання якого\~створює підвищену\~небезпеку. Особа,\~яка неправомірно\~заволоділа транспортним\~засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом,\~завдала шкоди\~діяльністю щодо\~його використання,\~зберігання або\~утримання,\~зобов`язана\~відшкодувати її\~на загальних\~підставах. Якщо\~неправомірному заволодінню\~іншою особою\~транспортним засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом\~сприяла недбалість\~її власника\~(володільця),\~шкода,\~завдана діяльністю\~щодо його\~використання,\~зберігання або\~утримання,\~відшкодовується ними\~спільно,\~у частці,\~яка визначається\~за рішенням\~суду з\~урахуванням обставин,\~що мають\~істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У постановах Верховного Суду у справах № 932/7530/21 від 07 червня 2023\~року, №751/8121/17 від 14 січня 2019 року, №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року, №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року, №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року викладено правову позицію, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано здоров`ю особи (постанови).\~ Зміст статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).\~При цьому положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1167 ЦК України, а тому за загальним правилом перевага у вирішенні вказаного спору повинна надаватися спеціальним нормам. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15\~лютого 2023 року у справі № 606/1630/21. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку 08.10.2022). До них згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 вищевказаного Закону відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері на час виникнення страхового випадку у вказаній цивільній справі (08.10.2022) регулювалися законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який втратив чинність на підставі Закону\~№ 3720-IX від 21.05.2024. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку) порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. У подальшому цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку)\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~страхового випадку)\~передбачено,\~що шкодою,\~заподіяною життю\~та здоров`ю\~потерпілого внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~є:\~шкода,\~пов`язана з\~лікуванням потерпілого; шкода,\~пов`язана з\~тимчасовою втратою\~працездатності потерпілим; шкода,\~пов`язана із\~стійкою втратою\~працездатності потерпілим; моральна\~шкода,\~що полягає\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких потерпілий\~-\~фізична особа\~зазнав у\~зв`язку з\~каліцтвом або\~іншим ушкодженням\~здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Порядок та умови відшкодування шкоди встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом з цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03\~червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26\~квітня 2022\~року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 указаного Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У ст.\~24\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~страхового випадку)\~передбачено,\~що у\~зв`язку з\~лікуванням потерпілого\~відшкодовуються обґрунтовані\~витрати,\~пов`язані з\~доставкою,\~розміщенням,\~утриманням,\~діагностикою,\~лікуванням,\~протезуванням та\~реабілітацією потерпілого\~у відповідному\~закладі охорони\~здоров`я,\~медичним піклуванням,\~лікуванням у\~домашніх умовах\~та придбанням\~лікарських засобів. Зазначені\~в цьому\~пункті витрати\~та необхідність\~їх здійснення\~мають бути\~підтверджені документально\~відповідним закладом\~охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку) у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності потерпілим, визначено у статті 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку) шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12\~мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Згідно зі\~ст.\~8\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2022\~рік» установлено\~у 2022\~році мінімальну\~заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень. Отже, на дату настання страхового випадку (08 жовтня 2022 року), мінімальна заробітна плата становила\~6700,00\~грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Положеннями\~ст. 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяли, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За змістом ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку), страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5\~відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону,\~-\~МТСБУ)\~зобов`язаний\~направити свого\~представника (працівника\~або експерта)\~на місце\~настання страхового\~випадку та/або\~до місцезнаходження\~пошкодженого майна\~для визначення\~причин настання\~страхового випадку\~та розміру\~збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) . Статтею 2 ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За правилами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд ураховує, що відповідач не надав суду відзиву на позов чи заперечення, не спростував обставини, наведені в позовній заяві, а також розмір страховим виплат, заявлених стороною позивача, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням процесуальних дій ухвалення рішення на підставі наявних доказів у справі. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1, 13.4 ПДР України позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до лікувального закладу, а саме Ніжинської «ЦМЛ ім. М. Галицького», а в подальшому до КНП «Ірпінська центральна міська лікарня». Згідно з матеріалами справи на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки Volkswagen Golf Variant, 2010 року випуску, р. н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Провагроінвест» (раніше ПрАТ «СК «Провідна») відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №\~210956777. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку), в порядку та в строки, визначені Законом, потерпілий позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна», яке здійснює регламентні виплати щодо відшкодування шкоди життю та здоров`ю потерпілої особи, внаслідок ДТП, надавши відповідні документи, однак жодних передбачених законом виплат він не отримав, що не спростовано відповідачем. Відповідно до наданих стороною позивача доказів у період стаціонарного лікування [PERSON] понесено витрати на лікування, діагностику, доставку потерпілого до лікувального закладу на загальну суму 61\~446,90 грн, яка не спростована відповідачем. З огляду на вищевикладене, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Згідно з виписками з медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач був тимчасового непрацездатним у періоди: з 08.10.2022 по 14.10.2022, з 14.10.2022 по 24.10.2022, з 27.01.2023 по 30.01.2023, 17.04.2023, тобто 21\~календарний день. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 6657,94 грн. Наданий представником позивача розрахунок вищевказаного страхового відшкодування є обґрунтованим, узгоджується з наявними у справі доказами та відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та доведеними. Крім того, як убачається з матеріалів справи, призначення позивачу ІІІ групи інвалідності пов`язане з отриманням ним тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, яке мало місце 08 жовтня 2022 року. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати у \~місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, а саме 6700,00 грн, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 80\~400,00 грн (6700,00 грн х 12 = 80\~400,00 грн), та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, ураховуючи фактичні обставини справи, виходячи з розміру страхових виплат, належних позивачу як відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я за страховим випадком, який мав місце 08.10.2022, становить 7425,24 грн (61446,90 грн + 6657,94 грн + 80 400,00 грн) х 5 %). До того ж, суд вважає, що на підставі ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення страхового випадку) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3720,00 грн витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи. Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Оскільки відповідно до п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви, то на підставі\~ст. 141, 142 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 1277,20 грн (1596,50 грн х 0,8 коефіцієнт). Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно із ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, у ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, зокрема, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24\~січня 2019 року в справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19\~лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги на суму 12\~000,00\~грн надано такі документи: ордер, виданий на ім`я адвоката Павленка\~В.\~М., договір про надання правничої допомоги № 09/2025 від 04.05.2025, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №\~0.0.4377008099.1 від 19.05.2025 про сплату позивачем на рахунок представника 12 000,00 грн. Суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн є завищеним з урахуванням категорії справи та наданих адвокатом послуг. Так, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10\~000,00 грн відповідатимуть критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин цієї справи, що є співмірним зі складністю справи. При цьому суд також ураховує категорію справи та її значення для сторін, їхній фінансовий стан, де позивачем є фізична особа, яка звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я,\~а відповідачем юридична особа, яка займається питанням страхування, а також те, що учасники справи не брали участі у судових засіданнях. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Outcome: approved