Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить суд: - визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає за адресою: [ADDRESS] ; - призначити опікуном [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Свої заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є бабусею [PERSON] . Її дочка, [PERSON] , мама [PERSON] , померла [INFO] . Батько [PERSON] , [PERSON] , з народження не цікавиться сином, не спілкується з ним і жодним чином не бажає цього робити, матеріально не допомагає. Зазначила, що [PERSON] з народження має проблеми з психічним здоров`ям. Йому встановлено інвалідність II групи і він потребує постійного прийому ліків в зв`язку з цим, догляду та турботи. Ростислав зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але проживає разом із заявницею за адресою: [ADDRESS] . Крім того, її онук перебуває на обліку та періодичному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський заклад з надання психіатричної допомоги». В зв`язку з наявною хворобою, Ростислав потребує сторонньої допомоги, адже він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Він може робити прості побутові речі, сходити в магазин за продуктами, але не усвідомлює значення багатьох обставин в його житті, не розуміє значення документів тощо. Він потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю в зв`язку з цим. Заявниця, як бабуся [PERSON] , зазначила, що має можливість та бажає здійснювати догляд за ним, контролювати лікування для покращення стану його здоров`я та нормального життя. Тим більше її стан здоров`я дозволяє це робити і вона фактично здійснює такий догляд протягом останніх п`яти років. Спиртні напої або наркотичні засоби не вживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Крім того, на її утриманні нікого більше немає, вона має власну квартиру, де проживає з [PERSON], а тому має можливість і бажання доглядати за онуком та бути його опікуном. Ба більше, призначення її опікуном за необхідності дасть можливість улаштувати [PERSON] в психоневрологічний інтернат, де він матиме відповідний догляд та підтримку. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.04.2024 відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її розгляд проводити у порядку окремого провадження судом у складі одного судді і двох присяжних у судовому засіданні; доручено Лівобережному київському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначення адвоката Романову Р.Ю. 16.05.2024, 28.03.2025, 18.09.2025, 13.10.2025 від представника заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Лазоренко О.А.. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі. 24.06.2024 ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, витребувано медичну документацію. 23.07.2024 до суду надійшло подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] . 15.10.2024 з КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» надійшли витребувані докази. 21.10.2024 з КНП «ПСИХІАТРІЯ» надійшли витребувані докази. 26.03.2025 з Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» до суду надійшли матеріали цивільної справи № 755/7085/24 з висновком судово-психіатричного експерта № 253 від 20.02.2025 відносно [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.03.2025 поновлено провадження у справі. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити. Додатково повідомив, що заявниця проживає зі своїм онуком лише вдвох та вона опікується ним після смерті його матері. Батько дитини не цікавиться його життям та здоров`ям. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Березанський В.І., заяву підтримав та просив її задовольнити. Також підтримав висновок Органу опіки та піклування та зазначив, що заявниця проживає вдвох з онуком. В нього є батько, якого запрошували на засідання Органу опіки та піклування, однак він не з`явився та будь-яких заяв не подав. Інших кандидатів, котрі могли б бути опікунами над [PERSON] у разі визнання його недієздатним, немає. Представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Зазначила, що згідно висновку [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим має бути визнаний недієздатним. Враховуючи, що інших родичів, які б з ним проживали та опікувались не має, призначення його бабусі опікуном є необхідним, не зважаючи на її вік. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, заявником у справі є [PERSON] , [INFO] (а.с.5). [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 22.12.2000 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1390. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є рідним онуком заявниці [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, про що у Відділі державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис № 4204 (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Актом від 22.04.2024, що складений [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] та 37 відповідно, підтверджується той факт, що [PERSON] , 2001 р.н., проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю бабусею [PERSON] (а.с.12). 02.11.2022 КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2» надано висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 471 у якому зазначено, що [PERSON] , 2001 р.н., за рівнем обмеження життєдіяльності має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду (а.с.13). Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 297961 від 06.10.2022 встановлено те, що [PERSON] , [INFO] , має другу групу інвалідності з дитинства (а.с.14). Довідкою, що видана 08.03.2024 КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги», підтверджується те, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного прийому дороговартісного лікування (а.с.15). Згідно з ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом У Рішенні від 24.04.2018 № 3-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що право людини на повагу до її гідності, як і її право на життя, є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним та підлягає безумовному захисту з боку держави; у статтях 27, 28 Конституції України інституціалізовано не лише негативний обов`язок держави утримуватися від діянь, які посягали б на права людини на життя та повагу до її гідності, а й позитивний обов`язок держави, який полягає, зокрема, в забезпеченні належної системи національного захисту конституційних прав людини шляхом розроблення відповідного нормативно-правового регулювання; впровадженні ефективної системи захисту життя, здоров`я та гідності людини; створенні умов для реалізації людиною її фундаментальних прав і свобод; гарантуванні порядку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушень конституційних прав людини; забезпеченні невідворотності відповідальності за порушення конституційних прав людини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №253, складеного судовим експертом Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» Козерацькою О.А., [PERSON] , [INFO] , страждає стійким, хронічним психічним розладом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений психопатоподібний дефект»; за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, з огляду на наданий висновок експертизи убачається, що дійсно [PERSON] , [INFO] , не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України, у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно з ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 статті 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над її онуком, оскільки батько не підтримує з ним зв`язок, матір померла, а інших родичів немає. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] та бажає стати опікуном для свого рідного онука, який внаслідок захворювання, позбавлений можливості піклуватися про себе. Заявник має фізичну та матеріальну можливість опіки над своїм онуком. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 19.07.2024 № 49-104 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] » орган опіки та піклування, вважає за доцільне: призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над її онуком [PERSON] , [INFO] , у разі визнання останнього рішенням Дніпровського районного суду міста Києва недієздатним. Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] є рідною бабусею недієздатної особи - [PERSON] та вона не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Також суд враховує, що матір [PERSON] померла, а [PERSON] (син заявниці) не заперечує, щодо здійснення нею функцій опікуна. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.5 та ч.6 ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави (ч.2 ст. 299 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved