Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

25.08.2025 на адресу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Так, представник ТОВ «Коллект центр» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором № 2106538595266 від 06.03.2021 у розмірі 44\~100,03 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422, 40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16\~000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] уклала з ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» договір про надання фінансових послуг № 2106538595266 від 06.03.2021 року та отримав кредит в розмірі 3900,00 грн. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував внаслідок чого має заборгованість. Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 2106538595266 від 06.03.2021 року становить 63\~244,35 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3900,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 59\~344,35 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 44\~100,03 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3900,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 40200,03 грн. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2106538595266 . 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр»\~було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр»\~права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за договором № 2106538595266. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2106538595266 від 06.03.2021 року. Зважаючи на вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] \~ на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором №2106538595266 від 06.03.2021 року у розмірі 44100,03 грн.; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн; понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. На адресу суду 11.09.2025 року від представника відповідача адвоката Тисячник Р.Р. надійшов відзив на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Своє заперечення обґрунтовує тим, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимоги у сумі, яка вказана на в додатках до договорів факторингу. Також представник відповідача наводить власний розрахунок відсотків у відповідності до строку кредитування договору та зазначає, що при умові підписання відповідачем вказаного договору просить суд відмовити в задоволенні цих вимог по процентам, які нараховані понад 17 днів строку кредитування, захистивши споживача від понадстрокового нарахування і стягнення неузгоджених процентів. Окрім того наголошує, що відповідач не укладав договір кредиту, який долучено в якості копій до позовної заяви, в редакції, що наведена представником позивача, відповідно відсутні докази погодження ним саме вказаних в цих документах процентних ставок та інших кабальних умов кредитування, оскільки жоден доказ не підтверджує, що саме він отримав та ввів зазначені коди/паролі для укладення договору. Отже, кредитний договір укладається у письмовій формі, а укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Крім того, матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування їй позик (платіжне доручення, квитанція, чек тощо). Крім того представник відповідача зазначає, що зважаючи на те, що вказана справа є малозначною та шаблонною, вважає, що розмір витрат є неспіврозмірним та підлягає зменшенню. Враховуючи наведене просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.30-40). 19.09.2025 року на адресу суду через електронний суд надійшла відповідь на відзив від представника позивача Ткаченко М.М. згідно якого просить позовні вимоги задовольнити, врахувати їхні письмові пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, вважає, що твердження представника відповідача про те, що відповідач не отримував кредитних коштів безпідставні. Факт ідентифікація Відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію,. згідно даної довідки на номер телефону Відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, Відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Крім того, Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, Відповідачем не надані. Твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Щодо нарахування відсотків зазначає, що воно здійснено відповідно до умов погоджених сторонами Договору, а матеріали справи не містять контр розрахунку відсотків, тому відсутні підстави для сумніву у правильному здійсненні Кредитних розрахунків. Щодо заперечення відповідача з приводу відступлення прав вимоги зазначає, що дані договори факторингу не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до Відповідача за вказаними договорами кредиту. Щодо\~стягнення суми\~витрат на правову допомогу позивач зазначає, що Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою Відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Таким чином, заперечення Відповідача про неможливість повноцінного розгляду справи по двом кредитним договорам в одному судовому провадженні не заслуговують на увагу. (а.с.46-53). 19.09.2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача [PERSON] про витребування доказів, а саме у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» даних власника картки на яку було здійснено переказ кредитних коштів, докази зарахування та інформацію, чи знаходиться номер телефону [PERSON] в анкетних даних. (а.с.56-58). Ухвалою суду від 22.09.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно достатті 6\~ЦК України сторони\~є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За змістом частини першої статті 626\~ЦК України договором\~є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно достатті 628\~ЦК України зміст\~договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першоюстатті 638\~ЦК України договір\~є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено матеріалами справи, що 06.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансових послуг № 2106538595266. За умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит у сумі 3900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с.70-75). Згідно вказаного договору відповідачу було перераховано на його картковий рахунок грошові кошти в загальній сумі 3900 грн., що підтверджується випискою з договору (а.с. 70-75). Договір про надання фінансових послуг укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невідємною його частиною. Пунктом 1.3 договору передбачено, що орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. Відповідно до пункту 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в; тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пункту 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за договором №2106538595266 (а.с.76-77). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр»\~було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр»\~права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за договором №2106538595266.(а.с.78-79). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2106538595266 від 06.03.2021 року заборгованість відповідача складає за тілом кредиту 3900, 00 грн; за відсотками станом на 10.01.2023 року 63\~244,35 грн. (а.с.122). Кредитні договора укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитних договорів електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2ст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2106538595266 від 06.03.2021 узгоджується зі ст.ст.\~6\~,\~627 ЦК України\~та ст.ст.\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі,що і правочин,на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1\~статті 514 ЦКУ\~зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті\~1077, частини 1 статті\~1078, частини 1 статті\~1082 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (стаття\~514, частина 1 статті\~1084 ЦК України). Суд, на підставі наданих сторонами та оцінених у відповідності із вимогами\~статті 89 ЦПК України\~в їх сукупності та взаємозв`язку доказів, встановивши фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін, та надавши їм належну правову оцінку, дійшов висновку про те, що належними та допустимими доказами у справі підтверджено факт укладання кредитних договорів між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів, та невиконання останнім зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування, що є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача, до якого за договорами факторингу як до фактору перейшли права кредиторів за вказаними договорами. У постанові ВП ВС від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 зазначено, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому (п. 57 Постанови). Постанова ВП ВС від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (№ 12-1rc21). Отже, вищеперераховані укладені договора не є договором факторингу, оскільки не має за мету фінансування новим кредитором первісного кредитора, адже за його змістом: право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 Договору); оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням - 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору (п. 7. 2.); Перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі Реєстру Боржників. Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісних кредиторів до до позивача прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. У відповідності до частини першої\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно інформації, АТ КБ «Приват банк» встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано картку № [NUMBER] та відкрито рахунок (а.с.65) та надано суду інформацію виписку за договором №б/н за період 06.03.2021 -06.04.2021 (а.с.66-68) у відповідності до якої судом встановлено, що 06.03.2021 року на картку [PERSON] було зарахування переказ на суму 3900,00 грн. та наявний рух коштів по карті. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність доказів про отримання кредитних коштів відповідачем за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним переказу кредитних коштів на емітовану відповідачем картку, відповідачем суду не подано. Стосовно заперечень відповідача щодо неправильного нарахування відсотків за договором, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № №2106538595266 від 06.03.2021 у розмірі 44100,03 грн, з яких: 3900, 00 грн. тіло кредиту, 40\~200,03 грн нараховані проценти. Частиною першоюстатті 1054 ЦК Українивизначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК Українита частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦКУкраїни про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другоюстатті 625 ЦК України.У подібнихспорах судамнеобхідно здійснититлумачення умоввідповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані уст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Припис абзацу другого частини першоїстатті 1048ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невідємною його частиною. Пунктом 1.3 договору передбачено, що орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. І додатку №1 до кредитного договору у заяві-анкеті (для отримання кредиту) зазначено, що орієнтовний строк повернення кредиту\~17 днів. У графіку платежів додатку №2 до кредитного договору зазначено кількість днів на який надано кредит\~17, та суму процентів 1326, 00 грн. Згідно п.1.9 Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) -1 рік. Однак, суд вважає, що п.1.9 вказаного кредитного договру визначає строк дії договору, що є відмінним від строку кредитування, який встановлено п.1.3 кредитного договору та підтверджується строк кредитування -17 днів також анкетою заявою та графіком платежів, які є додаткками до цього договору та є його невідємною його частиною (п.1.2 кредитного договору). Відповідно до умов кредитного договору №2106538595266 від 06.03.2021 відсоткова ставка\~складає 2% за один день користування кредитом. Отже, нарахування процентів за користування коштами в сумі 3900 грн слід проводити із відсоткової ставки 2%, яка обмежується 17 днями та їх загальний розмір становить 1326,00 грн (3900 грн. х 2% х 17 днів). Таким чином, заборгованість відповідача по нарахованих але несплачених відсотках за договором кредиту становить 5226,00 грн. А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови спірного кредитного договору, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ними, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Коллект Центр» підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 5226,00 грн. ( 3900,00 грн. + 1326,00 грн.), а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 22.08.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 13). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 287,06 грн. (2422,40 грн. х 5\~226,00 грн. /44100,03 грн.). Частиною другою\~статті 141 КПК України\~встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~статті 133ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.137 ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», заявку про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «Коллект Центр» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , витяг з акту про надання юридичної допомоги на суму 16 000,00 грн. Дослідивши надані докази, враховуючи положення\~статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог 1896,00 грн. (16000,00 грн. х 5 226 грн. / 44\~100,03 грн.), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, 614, 625-628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1078, 1079, ст.ст.\~3,\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial