Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС») та [PERSON] укладено Договір позики № 3716702132-147255 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 1 500,00 грн. ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість за Договором позики № 3716702132-147255 від 12.11.2021 у сумі 7 158,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1500,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом на дату відступлення права вимоги у сумі 406,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом з дати відступлення права вимоги у сумі 5252,00 грн. 07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 07/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 3716702132-147255 від 12.11.2021. Крім того, 01.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 104046031 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 1 000,00 грн. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021 у сумі 7 275,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 6275,00 грн. 29.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021. Також, 02.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено Договір позики № 77422785 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2 000,00 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021 у сумі 13 473,05 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 4000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 9472,40 грн.; 3% - 0,65 грн. 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість: 1) за Договором позики № 3716702132-147255 від 12.11.2021, укладеним між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] , в розмірі 7 158,00 грн.; 2) за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021, укладеним між ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] , в розмірі 7 275,00 грн.; 3) за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , в розмірі 13 473,05 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 15.09.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у разі неявки у судове засідання відповідача просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що 12.11.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір позики № 3716702132-147255 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 1 500,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника, строком на 14 днів, тобто до 26.11.2021. Пунктом 9.13 Договору передбачено, що за користування грошовими коштами у строк, передбачений п.п.2.3 Договору, встановлюється процентна ставка у розмірі 702% річних (або 1,95% за 1 (один) день користування грошовими коштами). Договір позики № 3716702132-147255 від 12.11.2021 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R6M3U9K8, який було направлено [PERSON] на номер його мобільного телефону. Перед підписанням кредитного договору [PERSON] ознайомився з паспортом позики, в якому зазначені усі істотні умови кредитування. Згідно даних інформаційної довідки № 1921/03 від 27.03.2024, наданої ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», 12.11.2021 о 12:44:43 здійснило перерахування грошових коштів у сумі 1 500,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . 07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 07/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 3716702132-147255 від 12.11.2021, що підтверджується копією вказаного договору; копією Акту приймання-передавання Реєстру Боржників; Реєстром Боржників. 01.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 104046031 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 1 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 01.10.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16.10.2021 (п. 1.4). Відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту складає 200,00 грн., яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 225,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2.). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до квитанції № 1780433987 від 01.10.2021, ТОВ «МІЛОАН» здійснило перерахування грошових коштів у сумі 1 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . 29.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021, що підтверджується вказаним договором, а також реєстром боржників до нього. 02.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 77422785, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 01.11.2021 зі сплатою базової відсоткової ставки - 1,99 % на день. Вказаний договір укладений між сторонами в електронному вигляді та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 5Cph7qPLvl. Довідкою ТОВ «Фінансова компанія ФІНЕКСПРЕС» № КД-000043533/ТНПП від 11.08.2025 підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції та завершення платіжної операції на перерахування 02.10.2021 грошових коштів у сумі 2 000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] (номер платежу - 721cf913-311c-4299-aeb1-2b05e260627c). Крім того, 04.10.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду , відповідно до якої позикодавець збільшив суму наданої позичальником позики на 2000,00 грн., таким чином, загальний розмір наданої позики - 4 000,00 грн. 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 12, 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу та договору відступлення прав вимоги. Вказані договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З розрахунків заборгованості наданих позивачем вбачається, що заборгованість [PERSON] становить: - за Договором позики № 3716702132-147255 від 12.11.2021, укладеним між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] , в розмірі 7 158,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1500,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом на дату відступлення права вимоги у сумі 406,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом з дати відступлення права вимоги у сумі 5252,00 грн. - за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , в розмірі 7 275,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 6275,00 грн. - за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , в розмірі 13 473,05 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 4000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 9472,40 грн.; 3% - 0,65 грн. Проте, суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром нарахування заборгованості з огляду на наступне. Умовами Договору про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , між сторонами погоджено строк користування кредитом до 16.10.2021. При цьому, у п. 2.3.1.1 Договору зазначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг). Для проводження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Пунктом 2.3.1.2 Договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах, якщо позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З огляду на вказане, нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії вищезазначеного договору, тобто після 15.12.2021, є неприйнятним. Проте, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що нарахування відсотків за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021 здійснювалось після визначеного договором строку кредитування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії вказаного кредитних договору, задоволенню не підлягають. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021 у сумі 4 425,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 3 425,00 грн. Щодо заборгованості за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , суд зазначає наступне. Умовами Договору позики № 77422785 від 02.10.2021 між сторонами погоджено строк користування кредитом до 01.11.2021, разом з тим, нарахування відсотків здійснювалось також після визначеного договором строку кредитування. Враховуючи, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку є неприйнятним, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договору позики № 77422785 від 02.10.2021 у розмірі 6 308,40 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4 000,00 грн. та заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування - 2 308,40 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних - 0,65 грн., нараховані за невиконання вимог Договору позики № 77422785 від 02.10.2021 за період з 22.02.2022 по 23.02.2022. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правовою позицією Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.01.2020 р. у справі № 924/532/19 право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, після спливу визначеного договором строку кредитування, та процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, підлягають задоволенню. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: - за Договором позики № 3716702132-147255 від 12.11.2021, укладеним між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] , в розмірі 7 158,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1500,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом на дату відступлення права вимоги у сумі 406,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом з дати відступлення права вимоги у сумі 5252,00 грн. - за Договором про споживчий кредит № 104046031 від 01.10.2021, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , в розмірі 4 425,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 3 425,00 грн.; - за Договором позики № 77422785 від 02.10.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , в розмірі 6 309,05 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4 000,00 грн. та заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування - 2 308,40 грн..; 3% - 0,65 грн. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 553,24 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача надано наступні докази: копію Договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-6 від 02.09.2024; заявку на надання юридичної допомоги № 3 від 01.07.2025; Витяг з Акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31.07.2024; Тарифи на послуги, погоджені сторонами та платіжну інструкцію № 0545900001 від 12.08.2025. Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Зважаючи на викладене, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної роботи представником позивача, який підтверджений належними та допустимими доказами, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8335,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial