Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі-АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 24.01.2019 року у розмірі 142 513,14 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 24.01.2019 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, які викладені на банківському сайтіhttp://privatbank.ua,складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що підтверджується паспортом споживчого кредиту. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 08.05.2020 року. Отримав картку типу: преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200 000 грн). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 22.05.2023 року має заборгованість перед банком, яка становить 142513,14 грн.. з яких: 125264,62 грн. - заборгованість за кредитом, 17248,52 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Адвокат Савчак Я.О. в інтересах [PERSON] надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, щобанк не надав достовірних та достатніх доказів отримання [PERSON] кредитних коштів. Банк стверджує, що відповідач винен банку 125 264,62 грн. кредиту (тіло). Будь-якого документу, який би прямо вказував, що із рахунку було знято кошти чи що відповідач їx отримав, банком не наданий, особливо в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, як підписання відповідачем самого договору, так і передачі йому кредитних коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), оскільки за нормами п.2 ч.1 ст. 1046 ЦК України, ч.2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей. Якщо вивчати виписки котрі надав банк - і заборгованість по відсоткам, і заборгованість по тілу кредиту, котрі банк вимагає від відповідача, банк самостійно знімав із рахунку, який прив`язується до зазначених карток, гроші у «невідомому напрямку». Зокрема, у виписці є купа граф «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» і суми, що зазначені там немаленькі. Банк просто при відсутності коштів на рахунку - сам собі про відсутності коштів на рахунку «списував» кошти і штучно збільшував заборгованість за тою карткою, яку презентує (при цьому хто є власником рахунку - не зрозуміло). Також, у виписці є купа граф «Списання щомісячного платежу за договором» і суми що зазначені там немаленькі. Банк у певний момент просто штучно збільшував розмір заборгованості, без реальної видачі коштів які відмінусовував. Банк із 2020 року за презентованими картками самостійно, без погодження із власником картки та/або рахунку підвищував кредитний ліміт. Банк штучно збільшив кредитний ліміт та тіло кредиту за картками шляхом самостійного списання «у мінус» великих сум коштів. Фактично із виписки та розрахунку заборгованості не зрозуміло з чого складається так зване Банком «тіло кредиту» - яку конкретно суму Банк видав, кому, як видані кошти повертались, як змінювалась заборгованість, тощо. Крім того, згадана виписка не прив`язується до жодного рахунку (не вказано до якого рахунку картка має відношення) і, тим більше, банк не довів, що рахунок належить саме відповідачу. Виписка банку містить графи «щомісячна комісія за обслуговування картки», що вказує, що у вимогах та обрахунках банку міститься нікчемна з точки зору законодавства комісія. У анкетах-заявах, що банком надаються замість кредитних договорів, чи будь-яких інших договорів, відсутня комісійна винагорода. Отже, відповідач не погоджувався із будь-якими комісійними винагородами, а з огляду законодавства такі комісії взагалі незаконні з огляду на їх нікчемність. Банк же самостійно з презентованих карток списував по 400 гривень за якесь обслуговування, якого фактично і не проводилось зі сторони банку - в рахунок нікчемної комісії. Отже, навіть якщо Банк доведе, що [PERSON] є власником карток та/або рахунку по яким виписка надається, а також якщо банк доведе факт видачі [PERSON] коштів, розрахунок заборгованості усе одно є незаконним та необґрунтованим. Позивачем не доведено із якими саме умовами погодився відповідач під час підписання анкет-заяв, на які посилається банк у своїх позовних вимогах. Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає Договір про надання банківських послуг. Доданий розрахунок є аналітичним документом банку, складеним в односторонньому порядку, що не погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розмірів відсотків, пені, штрафів. Відповідно до наданих до суду документів стає зрозуміло, що позивач на власний розсуд, не повідомляючи відповідача, змінював умови кредитування кредитною картою, без згоди відповідача. Також, в свою чергу неодноразово змінювались і Умови та правила кредитування, про що відповідача також ніхто не повідомляв і згоду на такі умови відповідач не давав і жодного документу не підписував. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за заявою, АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження своїх вимог надало копію заяви. Згідно даної заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає Договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта відповідно до Умов та правил та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та витяг з «Тарифів Банку». У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання (в тому числі заяв) розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку відповідач фактично отримав), стягнути складові його повної вартості і навіть більше. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за заявою, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті Банку. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті Банку та надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Умови та Правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг і додав до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакцій, що найбільш сприятливі для задоволення позову, про що свідчить довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта, додана до матеріалів справи. За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлені до укладеного із відповідачем договору (заяви), оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, надані позивачем Витяги з Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору (заяви) й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи ,не містять підпису відповідача та не визнані відповідачем, а тому їх не можна розцінювати як частину договору (заяви), укладеного між мним та АТ КБ «Приватбанк» шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитного договору. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. АТ КБ «Приватбанк» при укладенні договору (заяви) не було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, та на які банк посилається у додатках до позовної заяви. Якщо банк доведе факт видачі коштів відповідачу, банк не мав нараховувати йому проценти за користування коштами, оскільки він є військовослужбовцем. Положеннями п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із внесеними змінами, закріплено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З огляду на вищенаведене, відсотки за користування кредитом та інші штрафні санкції у зв`язку з невиконанням зобов`язань не нараховуються. Представник АТ КБ «ПриватБанк» надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок (п.п.1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в Заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п.1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта). Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 24.01.2019 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «World Black Edition» та особистим підписом засвідчив (ла), що підписанням цієї анкети-заяви він згоден з ст. 634 Цивільного кодексу України в повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку privatbank.ua і які разом з пам`яткою Тарифами банку складають Договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджується із збільшення строку позовної давності, вказаним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умовах і правилах вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовження користування послугами Банку після дати публікації на сайті Банку змінених Умов і правил є підтвердженням його згоди і повного прийняття змін редакції Умов і правил. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг зобов`язався ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua. Згідно тарифу обслуговування кредитних карт «World Black Edition» чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 0.01% річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 3,1 % (37,2% на рік) за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згодний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що Позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Пунктом 1.1.3.2.4 договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: - у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 договору; - у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п.1.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто позичальник перед підписанням договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами договору) і в разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладання такої угоди, під час підписання договору Позичальника влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис. Клієнт не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому представник позивача зазначила, що заперечення відповідача являються необґрунтованими. Можливість зміни умов договору також передбачено розділом II Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року, а саме банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Відповідно до заяви підписаної клієнтом встановлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, становлять між Клієнтом та Банком Договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом Клієнта у заяві. Така форма оформлення кредитного договору не суперечить діючому законодавству, оскільки укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Згідно умов договору Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів у році, що підтверджується п. 2.1.1.12 0.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Згідно підписаної заяви/договору клієнт повідомлений про сайти банку та своїм підписом підтвердив, що повною мірою розуміє та зобов`язується виконувати вимоги УІП, а також підтвердив ознайомлення з обов`язком самостійно знайомитися з внесеними змінами на сайті Банку. Дана вимога також встановлена УІП в розділі обов`язки Клієнта: п. 2.1.1.5.3. отримувати виписки про стан карткового рахунку та про проведені операції по картковому рахунку. п. 2.1.1.5.4. при незгоді зі змінами Правил та / або Тарифів Банку звернутися в Банк для розірвання цього Договору та погасити перед Банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреною особам. Заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, більше того відповідач, активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості. Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Банк надав до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому представник позивача зазначила, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6). У разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Відповідно ж до п. 2.1.1.12.1 під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Клієнту була оформлена і видана кредитна картка «World Black Edition», яка має ряд переваг перед іншими кредитними картами (напр. можливість поповнення в режимі on-line, випуску додаткових карток з персональними налаштуваннями використання коштів і т.д.). Відповідно до Тарифів з якими був ознайомлений позичальник, що підтверджується підписом у заяві на отримання кредиту, власником карти сплачується комісія за річне обслуговування за картками «World Black Edition». На підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п.15 ст. 14 в банку впроваджено «Кредитні канікули для військовослужбовців і мобілізованих». Згідно з цими канікулами штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються в разі надання в банк підтверджувальних документів: військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації (мобілізованим), на особливий період - з дати мобілізації на весь час їхнього призову; військовослужбовцям, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі й стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів - за період проходження ними військової служби (з дати початку військової служби до дати закінчення військової служби), але не довше за тривалість особливого періоду. Крім кредитних договорів щодо придбання майна, що віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Особливий період настав 18.03.2014 року відповідно до рішення про часткову мобілізацію, оголошеного Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року №1126-VII. Дата закінчення особливого періоду визначається відповідним Указом Президента України. Для отримання «Кредитних канікул для військовослужбовців і мобілізованих» в Банк необхідно надати наступні документи: Для осіб, які брали/беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки в Донецькій та Луганській областях: посвідчення учасника бойових дій (УБД) або посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, видане після 18.03.2014; один із документів, що підтверджує період проходження військової служби: військовий квиток із відповідними записами про період проходження служби; витяг із наказу (довідка про зарахування до особового складу військової частини); контракт на військову службу; довідка за формою 5 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України (видана не раніше ніж за рік до дати пред`явлення в банк). Для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації (мобілізованих): Один із документів, що підтверджує період проходження військової служби за призовом під час мобілізації: військовий квиток із відповідними записами про період проходження служби за мобілізацією; довідка за формою 5 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України (видана не раніше ніж за рік до дати пред`явлення в банк); витяг із наказу (довідка про зарахування до особового складу військової частини). Приймаються тільки оригінали документів. Актуалізація документів повинна відбуватися не рідше ніж раз на рік. Відповідач може звернутися з оригіналами документів у будь-яке відділення ПриватБанку. Відповідач із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів по кредиту із доданням вказаних вище копій документів не звертався. Надані до суду докази не дозволяють встановити факт проходження військової служби відповідачем та у банку відсутня інформація та документи, на підставі яких можливо звільнити клієнта від відповідних нарахувань. Адвокат Савчак Я.О. в інтересах [PERSON] надав заперечення на аргументи АТ КБ «ПриватБанк», в яких зазначив, що банк у згаданій заяві вказує багато зайвої та непотрібної інформації, яка «замилює» очі і не дозволяє детально розібратися у проблемних та спірних моментах. Банк намагається створити ореол користування карткою, часткового виконання умов договору, укладеності, узгодження умов, тощо. Якщо банк нарахував проценти через свою необізнаність чи через помилку і звернувся до суду - це не робить дії банку законними, оскільки це не нівелює той факт, що відповідач є військовослужбовцем. Даний закон відносить ці питання також про тих хто проходить навчання, що робить доводи в частині необхідності того щоб було посвідчення УБД абсурдними і такими що протирічать законодавству. Якщо десь у якихось правилах чи практиці банку потрібне саме посвідчення УБД - це незаконно, оскільки вищезгадана норма закону не містить такої вимоги як умова для віднесення норми до певної категорії людей. Відповідач перебуває на військовій службі і перекладання тягаря доказування даних обставин із позивача на нього не відповідає принципам цивільного судочинства, особливо якщо взяти до уваги що наразі проводиться не досудовий етап розгляду спору, а саме судовий. Якщо позивач вже звернувся до суду - він має доводити відповідні обставини, чого позивач не робить. Відсутність взаємозв`язку рахунку (картки) із відповідачем є достатньою і самостійною підставою для відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог. При цьому саморобні односторонні довідки чи твердження позивача є недостатніми для встановлення даних обставин - на відповідному документі обов`язково має бути підпис відповідача. Розрахунок та виписки у даному випадку теж не можуть вважатися належними, допустимими та достатніми доказами даного факту. Розрахунок формується односторонньо позивачем і можу бути представлений будь-який - так можливо нав`язати будь-який борг будь-якій особі. Виписки ж не містять доказів факту користування карткою саме відповідачем і тим більше її отримання відповідачем. Сама виписки не відповідає вимогам чинного законодавства. Там не вказано до якого рахунку вона відноситься, а також відсутні обов`язкові графи, видано невстановленою особою, тощо. Банк не надав достовірних та достатніх доказів отримання [PERSON] кредитних коштів. Представник АТ КБ «ПриватБанк» надала письмові пояснення по справі, в яких викладено аналогічні за змістом доводи, що й у відповіді на відзив. При цьому, представник позивача доповнила, що надано до суду фото клієнта з картою, виписку по картрахунку, які є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку № [NUMBER] , оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому, посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Адвокат Савчак Я.О. в інтересах [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що позивач не довів факт видачі картки відповідачу, при цьому фотографія не доводить даного факту по суті (тримання у руках будь-якої картки не свідчить про її отримання, а єдиним достовірним доказом є підпис клієнта у документах банку про отримання картки) і лише породжує безліч інших питань які залишені банком без відповіді. Наприклад, картка, заборгованість відповідача за якою позивач намагається довести, відноситься до серії «World Black Edition» і на фотографії очевидно не така картка - вона не схожа зовні на карту такої серії, а також із документів, що надав банк неможливо встановити який номер картки, факт її реального одержання, тощо. Факт того, що із картки знімались кошти (або із рахунку) і туди кошти надходили не свідчить автоматично про те, що саме відповідач отримав картку і нею користувався. Банк намагається вказати, що відповідач не звертався до банку за кредитними канікулами, однак це не впливає на недійсність позовних вимог банку. У відповідному спеціалізованому законі, на який вже робились неодноразово з боку відповідача посилання, немає будь-якої прив`язки до обов`язку військовослужбовця звернутися до банку і надати якісь підтверджуючі документи. Банк нараховував та списував комісію, яка є незаконною та нікчемною. Самі виписки, котрі надаються банком не відповідають вимогам чинного законодавства. Taм не вказано, до якого рахунку вона відноситься, а також відсутні обов`язкові графи, видано невстановленою особою, тощо. Банк не надав достовірних та достатніх доказів отримання [PERSON] кредитних коштів. Банком не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, як підписання відповідачем самого договору, так і передачі йому кредитних коштів банком також не доведено із якими саме умовами погодився відповідач під час підписання анкет-заяв, на які посилається банк у своїх позовних вимогах. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучено клопотання, в якому він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 24.01.2019 року. Зі змісту вказаної анкети-заяви вбачається, що підписанням цієї анкети-заяви відповідач, відповідно до ст. 634 ЦК України, у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. 08.05.2020 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту. До позовної заяви долучено витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідачу були видані наступні кредитні картки: 08.12.2017 - № [NUMBER] , терміном дії до 05/21, тип картки - картка універсальна Gold; 08.05.2020 - № [NUMBER] , терміном дії до 05/23, тип картки - MasterCard World Black Edition. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку відбувся 08.12.2017 року, кредитний ліміт станом на 28.05.2021 становив 125 000 грн, та 13.01.2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. В день підписання позичальником анкети-заяви - 24.01.2019 року, відповідно до вказаної довідки, кредитний ліміт на картці не встановлювався та не змінювався. З виписки за договором б/н, виданої за період з 08.12.2017 року по 24.05.2023 року, по рахунку [PERSON] вбачається, що розмір надходжень на картку за вказаний період складає 509 379,51 грн., усього витрат - 647 130,23 грн., баланс на кінець періоду - мінус 142 513,14 грн. Крім того, з вказаної виписки вбачається, що в день підписання [PERSON] анкети-заяви - 24.01.2019 року кредитний ліміт на картці не змінювався та не встановлювався. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 22.05.2023 року, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 24.01.2019 року становить 142513,14 грн, з яких: 125264,62 грн. - заборгованість за кредитом, 17248,52 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 22.03.2023 року представником АТ КБ «ПриватБанк» було надіслано на адресу [PERSON] повідомлення, в якому вимагав усунення порушення умов договору в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги шляхом сплати простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі, що буде на дату погашення. [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою командира військової частини [NUMBER] №1149/84/1779 від 30.05.2024 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч.1,2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача, звертаючись з даним позовом до суду, зазначив, що заборгованість у [PERSON] виникла з підстав не виконання ним кредитних зобов`язань, які виниклі на підставі підписаної анкети-заяви від 24.01.2019 року. Суд, оглянувши анкету-заяву, встановив, що сторонами укладеного договору не погоджено істотні його умови. Так, анкета-заява не містить відомостей про кредитний ліміт, який встановлюється на картку, тип картки, умов щодо сплати відсотків за невиконання зобов`язань, тощо. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Однак, анкета-заява не підтверджує погодження сторонами умов кредитування. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Поряд з цим, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] 08.05.2020 року, тобто значно пізніше, ніж підписана анкета-заява, а відтак відсутні підстави вважати, що на момент підписання [PERSON] анкети-заяви (24.01.2019 року), банк та позичальник узгодили основні умови кредитування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданим Витягом з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, MC World Black Edition, MC World Elite, VISA Infinite, VISA Signature відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати, відсотків за користування кредитом, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування. 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користьАТ КБ «Приватбанк» процентів та неустойки за договором кредиту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Відповідно до пунктів 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 (далі-Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі №204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі №209/3046/20, від 01.06.2022 року у справі №175/35/16-ц. Пункт 51 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Також пункт 52 Розділу 3 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п.53 Розділу 3 Положення). Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте, саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитними коштами, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Представник позивача у відповідача на відзив зазначила, що банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Дослідивши виписку за договором, видану за період з 08.12.2017 року по 24.05.2023 року по рахунку [PERSON] вбачається, що в день підписання останнім анкети-заяви - 24.01.2019 року кредитний ліміт на картках не встановлювався та/або не змінювався. Будь-які відомості про проведені АТ КБ «ПриватБанк» транзакції щодо встановлення та/або зміни кредитного ліміту на рахунку [PERSON] 24.01.2019 року у виписці відсутні. Тобто, представником позивача не доведено, що на підставі анкети-заяви від 24.01.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» видано кредит позичальнику, або встановлено кредитний ліміт на рахунку, а відтак і [PERSON] виникли перед АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання з повернення грошових коштів. Крім того, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, старт карткового рахунку відбувся 08.12.2017 року, тобто раніше, ніж підписана анкета-заява, та 24.01.2019 року кредитний ліміт на картці не змінювався. Разом з тим, з довідки про видані картки вбачається, що [PERSON] були видані дві картки, датою видачі є 08.12.2017 року та 08.05.2020 року. Отже, представником позивача не доведено, що у [PERSON] наявні перед АТ КБ «ПриватБанк» кредитні зобов`язання, які виникли саме на підставі підписаної анкети-заяви від 24.01.2019 року. Суд зауважує, що наявність підпису [PERSON] у анкеті-заяві від 24.01.2019 року свідчить лише про його волевиявлення на укладення кредитного договору, натомість в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що АТ КБ «ПриватБанк» погодило надання кредиту відповідачу, що сторонами узгоджені всі умови кредитування та те, що АТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов`язання за договором у вигляді встановлення кредитного ліміту на картку [PERSON] . У позовній заяві представник позивача зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, натомість така обставина жодним доказом не підтверджена. В ході судового розгляду судом не встановлено доказів, з яких можливо було б встановити розмір кредитного ліміту, який було встановлено АТ КБ «ПриватБанк» на картку [PERSON] на підставі підписання анкети-заяви від 24.01.2019 року. Отже, враховуючи все вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 142 513,14 грн., оскільки представником позивача не доведено, що АТ КБ «ПриватБанк» виконало свій обов`язок у вигляді встановлення кредитного ліміту на картку позичальника, а у останнього наявні перед банком зобов`язання з повернення кредиту, саме на підставі анкети-заяви від 24.01.2019 року. Суд зазначає, що, вирішуючи спір, він керується наданими у справі доказами, які логічно мають вказувати на зміст правовідносин сторін. Поряд з цим, суд наголошує, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача (аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі №219/1704/17). Таким чином, позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає за недоведеністю. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed