Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

06.08.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» через свого представника Ушакевич М.П. звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 85 410 грн та понесених судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 8348753 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п.1.2-1.4 договору сума кредиту становить 39\~000 грн, строк кредиту 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, згідно якого здійснюється повернення кредиту. Дата повернення кредиту 01.12.2024. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Всупереч умовам договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість в сумі 85 410 грн., з яких: 39 000 грн заборгованість за кредитом; 46 410 грн заборгованість по відсоткам. Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду міста Сумської області від 07.08.2025 року відкрито провадження у справі,\~\~призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де вона зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки нараховані позивачем проценти є надмірними та несправедливими за стандартною ставкою 1% на день та реальною процентною ставкою 2333,95%, що порушує права споживачів відповідно Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, відповідно до ст. 21 цього закону загальні витрати споживача за кредитом не можуть перевищувати подвоєний розмір суми кредиту. Тіло кредиту складає 39\~000 грн, подвоєна сума 85\~410 грн. Визнає тіло кредиту в розмірі 39\~000 грн Просить відмовити в задоволенні позову в частині нарахування завищених відсотків у розмірі 46\~410 грн та покласти судові витрати на позивача, враховуючи статус відповідача як внутрішньо переміщеної особи та відсутність доходів. Від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, де вона зазначає, що відповідач помилково трактує положення кредитного договору щодо надмірного нарахування відсотків та має на меті уникнути цивільно-правової відповідальності. Проценти були визначені п. 1.5 договору (стандартна процентна ставка становить 1% на день та застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка у розмірі 0,65% на день застосовується у випадку, якщо споживач до 02.11.2024 або протягом трьох календарних днів отримає індивідуальну знижку). Відтак, відповідно до умов кредитного договору та розрахунку заборгованості з 03.10.2024 по 02.11.2024 кредитором було застосовано знижену процентну ставку 0,65% на день, а позичальник в свою чергу здійснював погашення процентів за користування таким кредитом у розмірі 7 605 грн, що фактично є визнанням та прийняттям умов кредитування в тому числі у розміру процентів. Внесені відповідачем кошти були зараховані у погашення процентів за користування кредитом, після чого залишок заборгованості за тілом кредиту становив 39\~000 грн, а тому проценти почали нараховуватись з 03.11.2024 за стандартною процентною ставкою 1% на день та станом на 13.05.2025 заборгованість за процентами становить 46\~410 грн. Нарахування за кредитом є співмірним із сумою боргу, оскільки відображає реальний період користування коштами. Також зазначає, що статус ВПО та складні обставини не є правовою підставою для звільнення від сплати договірних процентів, відповідач підписала договір під час воєнного стану, усвідомлюючи ризики, і не надала доказів форс-мажору, який би звільняв від процентів, а добровільна готовність сплатити тіло кредиту не скасовує зобов`язання щодо процентів. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Жодна зі сторін не направила клопотання про розгляд справи з викликом у судове засідання. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. 03.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу надано кредит у сумі 39 000 грн на строк кредитування 360 днів з періодичністю зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1% на день та застосовується в межах строку кредиту. Знижена процентна ставка у розмірі 0,65% на день застосовується у випадку, якщо споживач до 02.11.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умовами виконання ним вимог для її застосування , передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених в підпункті 1.5.2 договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку (п.1.5 договору). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату кладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1840,22% річних (п. 1.9 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 179 400 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 175\~305 грн (п. 1.10 договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 договору). Договір про надання споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту підписано [PERSON] електронним підписом (а.с. 18-31). Відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 39 000 грн підтверджується довідкою ТОВ «Контрактовий дім», із якої вбачається, що 03.10.2024 об 11:02 год, номер транзакції 1485556204, на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 39 000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 37), яка також зазначена в розділі 2 кредитного договору «Порядок та умови надання кредиту» як банківський рахунок відповідача (а.с. 19). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 8348753 виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач всупереч договірним зобов`язанням в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком (а.с. 32-36). Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором № 8348753 від 03.10.2024 станом на 13.05.2025 року у [PERSON] мається заборгованість в сумі 85 410 грн, з яких: 39 000 грн заборгованість по сумі кредиту; 46\~410 грн заборгованість по відсоткам. Останній платіж за договором було зроблено клієнтом 01.11.2024 в сумі 7 605 грн (а.с. 32 зворот). Статтею 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~(далі\~ ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в\~статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).\~ Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки, заборговані суми в повному обсязі не повернула. При цьому відповідач стверджує, що вищевказана процентна ставка не відповідає вимогам ст. 28 Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX від 15.03.2022). Однак, таке твердження ґрунтується на помилковому сприйнятті поняття «відсотки» в розрізі саме цієї справи. Так, у нормативних актах, про які зазначає відповідач, мова йде про відповідальність позичальника у випадку невиконання своїх зобов`язань, і сплата процентів може бути такою відповідальністю. Але у цій справі проценти, які просить стягнути позивач не є відповідальністю за порушення договору (несплату кредиту), а являються платою за користування таким кредитом, тобто платою за добросовісне користування чужими грошима. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. За таких обставин, суд дійшов висновку, що стороною позивача надано достатньо доказів для підтвердження обставин, на підставі яких позивач змушений був звернутись до суду з позовом, а відповідач [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 2\~422,40 грн (а.с. 17) та 105 грн витрат з відправлення досудових вимог боржникам, які передбачені додатковою угодою № 2 до договору про надання правничої допомоги від 17.06.2025 (а.с. 40, 50-54), які відповідно до\~ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved