Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

31 липня 2025 року до Вишгородського районного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс», в інтересах якого діє представник Романенко М.Е., в якій представник позивача, просив: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200333285 від 01 вересня 2015 року в розмірі 41\~947, 97 грн, яка складається із : суми заборгованості 33\~064,37 грн; суми інфляційних втрат 6\~478,51 грн; суми 3 % річних 2\~405,09 грн; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Діджи Фінанс» судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 01.09.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200333285 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 11\~450,00 грн із встановленим строком користування з 01.09.2015 по 20.05.2017, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у строк встановлений договором та сплатити відсотки за користування кредитом. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. Станом на 17.07.2025 заборгованість відповідача становить 33\~064,37 грн, з яких: 10\~858,99 грн-\~заборгованість за кредитом; 22\~205,38 грн-\~заборгованість за відсотками. Крім цього, позивач нарахував суму збитків з урахуванням 3 % річних в сумі 2\~405,09 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в сумі 6\~478,51 грн. Разом заборгованість становить\~41\~947,97 грн. Також позивач зазначає, що кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутися до суду в межах строку позовної давності через тривалий судовий процес у справі № 910/11298/16, яка розглядалася Господарським судом міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс») до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». За результатами розгляду цієї справи постановою від 01.07.2021 визначено, зокрема: застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і №2. Таким чином предметом спору у справі № 910/11298/16 була приналежність права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та позичальника, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс». І лише на початку 2023 року в результаті примусового виконання постанови суду позивачем були отримані оригінали документів, а саме: кредитні договори, щодо яких право вимоги відступлене на підставі договору від 20.07.2020. Окрім цього, позивач звертає увагу суду на підстави для поновлення строку позовної давності через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), у зв`язку з чим строки позовної давності було продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин відповідно до п. 12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХ. Також звертає увагу, що до об`єктивних причин звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, позивач виокремлює введення воєнного стану на території України та рішення Ради суддів України, які носять рекомендаційний характер і де зазначено про заборону скорочувати чи прискорювати будь-які форми судочинства і по можливості процесуальні строки продовжувати щонайменше до кінця воєнного стану. Позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання позову до суду, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 41\~947,97 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрат на правову допомогу ( том 1 а.с. 1-6). Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2025 року матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Славутицького міського суду Київської області ( том 2 а.с. 148-149). 04 вересня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Славутицького міського суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 передані на розгляд головуючій судді Бабич Н.С. ( том 2 а.с. 156). Ухвалою судді від 08 жовтня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 05 листопада 2025 року ( том 2 а.с. 162-163). Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України судовий розгляд справи відкладено на 17 листопада 2025 року (том 2 а.с. 174-175). Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений\~належним\~чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали судді від 05 листопада 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представника Романенка М.Е., що підтверджується довідками про доставку електронного документу (том 2 а.с. 177-180). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи ( том 1 а.с.5 зв.ст.). Відповідач [PERSON] у\~призначене судове засідання не\~прибула,\~про дату, час і\~місце якого\~повідомлена належним чином шляхом доставки судової повістки у додаток «Viber» на номер телефону, зазначений нею у поданій до суду заявці на отримання судових повісток в електронному вигляді, про що свідчить відповідна довідка ( том 2 а.с. 182). За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 17 листопада 2025 року, суд ухвалив заочне рішення у справі ( том 2 а.с.183-184). Через неявку в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини четвертої статті 268\~ЦПК\~України у разі\~неявки\~всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким\~завершується\~розгляд справи,\~або\~у\~разі розгляду\~справи\~без повідомлення\~(виклику)\~учасників\~справи\~суд підписує\~рішення\~(повне\~або\~скорочене)\~без\~його\~проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( частина п`ята статті 268 ЦПК України). Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 01 вересня 2015 року [PERSON] підписала заяву (оферту) № 200333285 щодо кредитування, основними параметрами якої є: дані клієнта (ПІП, паспортні дані, РНОКПП, адресе місця проживання) та договір про надання та використання платіжної картки (тип картки Visa Platinum; валюта рахунку: гривня; рахунок № [NUMBER] ; комісійна винагорода за оформлення та обслуговування картки: не тарифікується; активувати послугу: sms сервіс; умови надання та обслуговування платіжних карток банку затверджені наказом № 336/1 від 29.05.2015); максимальний кредитний ліміт 50\~000,00 грн. Кредитний ліміт 1050,00 грн, при цьому встановлений розмір за рішенням банку може бути змінений, про що клієнт буде повідомлений шляхом направлення sms повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках. Максимальна ставка по ліміту 58,8% річних. Реальна процентна ставка по кредиту ( в процентному виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися у повному обсязі, максимального кредитного ліміту протягом всього строку його дії ) 90,02 % ( том 1 а.с. 33). Відповідно до п. 1 заяви (оферти) №200333285 від 01.09.2015 [PERSON] запропонувала ПАТ «Банк Михайлівський» укласти з нею договір про надання та використання банківської картки, в рамках якого: - відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за яким будуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку гривня), що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку( п. 1.1.) - випустити на її ім`я платіжку картку, тип якої зазначено в ОП заяви ( п. 1.2.); - для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити кредитний ліміт в межах якого вона має право здійснювати розрахунки з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку картки. 01 вересня 2015 року [PERSON] також підписала заяву про відкриття поточного рахунку та заповнила картку із зразками підписів, на якій стоїть відмітка банку про відкриття 01.09.2015 балансового рахунку № [NUMBER] та особового рахунку № [NUMBER] ( том 1 а.с. 33). Крім того, до позовної заяв додано: копію анкети № 172973; згоду клієнта на обробку персональних даних; копію договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк «Михайлівський» №NSК 200333285; довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum Cash Back (неіменна)»; згоду суб`єкта персональних даних, що засвідчені підписами відповідача, а також копію паспорта відповідача та довідки про РНОКПП ( том 1 а.с. 33 зв.ст. а.с.35; а.с. 37-39). У довідці про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack (неіменна)», зазначено, що кредит видається на споживчі потреби у формі відновлювальної кредитної лінії; сума кредиту - до 50\~000,00 грн; строк кредиту - 12 місяців; тип процентної ставки: фіксована. Дострокове повернення кредиту можливе шляхом внесення повної суми заборгованості; погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок. Розділ ІІІ Довідки визначає, що орієнтована сукупна вартість кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack складається із наступних складників: строк - 3 роки; процентна ставка за кредитом (річних): 58,8 % нараховується на залишок заборгованості по кредиту; пільговий період користування кредитними коштами по операціям, які здійснені в торговельній мережі, протягом якого нараховуються проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 0,001% - до 60 днів; платежі за договором страхування -1,5 % від суми фактичної заборгованості на кінець розрахункового періоду ( том 1 а.с. 34). Як вбачається із розписки про отримання платіжної картки та/або пін-коду, 01 вересня 2015 року [PERSON] отримала платіжну картку № [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ) за договором № 200333285 ( том 1 а.с. 34 зв.ст.). 01 вересня 2015 року [PERSON] ознайомилась з тарифами по продукту «Visa Platinum Cash Back», про що свідчить її підпис. Відповідно до вказаних тарифів : строк дії картки 3 роки. Тарифами визначені умови для здійснення операцій за рахунком та умови кредитування з використанням картки ( том 1 а.с. 36). До позовної заяви позивач додав виписки ПАТ «Банк Михайлівський» з\~23.05.2016 по 27.07.2020\~по рахункам [PERSON] ( том 1 а.с. 43-250; т.2 а.с. 1-135). У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору ( том 1 а.с. 11-12). Пунктом 2 договору №7_БМ від 20.07.2020 визначено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуває всі права кредитора за кредитними договорами в день настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору. Пунктом 4 договору №7_БМ від 20.07.2020 передбачено, що за відступлення прав вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 71\~072,63 грн- ціна договору, яка сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором відповідно до п. 14 цього договору на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів ( аукціону), переможцем яких став новий кредитор. Згідно з п. 16-1 договору №7_БМ від 20.07.2020 сторони домовилися, що договір укладено з відкладальною обставиною ( в розумінні частини 1 статті 212 ЦК України) та набуває чинності ( є укладеним) та породжує права та обов`язки у сторін виключно після настання сукупності наступних обставин: підписання договору сторонами та укладення новим кредитором договору купівлі продажу ( договорів відступлення прави вимоги) щодо усього майна та майнових прав /прав вимоги , які входять до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону, переможцем якого став новий кредитор UA-EA-2020-06-09-000032-b, сформованого 15.06.2020. При цьому, датою набуття чинності ( моментом укладення ) цього договору буде вважатися дата укладення новим кредитором останнього з договорів купівлі продажу ( відступлення прав вимоги) майна / майнових прав/прав вимоги, які входять до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону, переможцем якого став новий кредитор № UA-EA-2020-06-09-000032-b, сформованого 15.06.2020. Сторони домовилися, що у випадку не настання відкладальної обставини до 12 серпня 2020 року (включно), цей договір вважається неукладеним та не створює для сторін жодних прав та обов`язків та права вимоги на підставі цього договору до нового кредитора не переходять. 09 липня 2020 року платіжною інструкцією № 25 від 09.11.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» 5\~307\~308,39 грн з призначенням платежу: протокол № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 ( том 1 а.с. 13). До позовної заяви додано копію постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16,\~відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», та копію постанов про закінчення виконавчого провадження: ВП №66483131 від 29.12.2022 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. та ВП №66491947 від 17.01.2023 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. з примусового виконання наказів, виданих Господарським судом міста Києва 12.07.2021 року у справі №910/11298/16 ( том 1 а.с. 14-31). З копії витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (додаток № 1 до договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020), підписаного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та директором ТОВ «Діджи Фінанс», вбачається, що до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за договором №200333285 із [PERSON] на суму 33\~064,37 грн, з яких: 10\~858,99 грн- заборгованість за кредитом; 22\~205,38 грн- заборгованість за відсотками (том 2 а.с. 136-138). Згідно із розрахунком ТОВ «Діджи Фінанс» суми заборгованості за кредитним договором № 200333285 від 01.09.2015, інфляційних втрат, 3% річних, основна сума боргу за договором за період з 22.09.2019 по 23.02.2022 складає 33 064,37 грн; інфляційні втрати -6 478,51 грн;\~3% річних - 2\~405,09 грн, всього 41\~947,97 грн ( том 2 а.с. 41). Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у частини третій\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1). 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті). Відповідно до частини першої\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої\~статті 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом частини першої статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\~Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Проценти за користування кредитом, проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований частиною першою статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ( частини перша, друга статті 89 ЦПК України). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц). Із наданих позивачем доказів суд встановив, що 01 вересня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду\~у формі заяви (оферти) № 200120281 щодо кредитування, згідно умов якої 01 вересня 2015 року позичальник отримала платіжну картку № [NUMBER] , терміном дії три роки, до якої відкрито рахунок № [NUMBER] за кредитним договором № 200333285. Факт правонаступництва, за яким до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшли права кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 200120281 від 01.09.2015, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, доданих позивачем до позовної заяви: договором №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс»; платіжною інструкцією №25 від 09.11.2020, згідно з якою ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» 5\~307\~308,39 грн з призначенням платежу: протокол № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.202; витягом з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (додаток № 1 до договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020), підписаним уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та директором ТОВ «Діджи Фінанс», з якого вбачається, що до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за договором №200333285 із [PERSON] на суму 33\~064,37 грн, з яких: 10\~858,99 грн- заборгованість за кредитом; 22\~205,38 грн- заборгованість за відсотками, а також копією постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16,\~відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», та копіями постанов про закінчення виконавчого провадження: ВП №66483131 від 29.12.2022 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. та ВП №66491947 від 17.01.2023 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. з примусового виконання наказів, виданих Господарським судом міста Києва 12.07.2021 у справі №910/11298/16. Із наданих до позовної заяви виписок ПАТ «Банк Михайлівський» за період з 23.05.2016 по 27.07.2020\~по рахункам [PERSON] вбачається, що вона користувалась кредитними коштами, тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 10\~858,99\~грн підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 22\~205,38 грн, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц ( провадження № 4-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц ( провадження № 14-318цс18). У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої \~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Як встановив суд, 01 вересня 2015 року ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] уклали угоду\~у формі заяви (оферти) № 200120281 щодо кредитування, згідно умов якої 01 вересня 2015 року позичальник отримала платіжну картку № [NUMBER] , терміном дії три роки, до якої відкрито рахунок № [NUMBER] за кредитним договором № 200333285. Позивач не додав до позовної заяви розрахунок заборгованості, складений первісним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно з розрахунком ТОВ «Діджи Фінанс» суми заборгованості за кредитним договором №200333285 від 01.09.2015 основна сума боргу за період з 22.09.2019 по 23.02.2022 складає 33 064,37 грн. З розрахунку, наведеного у позовній заяві, вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №200333285 від 01.09.2015 становить 33\~064,37 грн станом на 17.07.2025 та складається із: 10\~858,99 грн заборгованості за кредитом; 22\~205,38 грн заборгованості за відсотками. Інших належних та допустимих доказів періоду нарахування процентів на заборгованість за кредитом позивачем не надано, тому з аналізу наведеного у позовній заяві розрахунку та доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що заборгованість за відсотками у сумі 22\~205,38 грн рахується за період з 22.09.2019 по 23.02.2022, тобто поза межами строку кредитування, який закінчився спливом трирічного терміну дії отриманої відповідачем платіжної картки №4487800306484582 01.09.2015, тобто 01 вересня 2018 року. Виходячи з викладених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 22\~205,38 грн задоволенню не підлягають. Не повернення позичальником суми позики у визначений договором строк, за відсутності активних дій відповідача, направлених на зміну кінцевої дати повернення позики, є неправомірною поведінкою боржника, а саме не поверненням суми позики у визначений договором строк, що виключає право позикодавця нараховувати після спливу встановленого сторонами строку позики процентів за користування сумою позики, визначених у розмірі, встановленому договором. У даному випадку права позивача можуть бути захищені в порядку, визначеному статтею 625 ЦК України, вимоги за якою останній заявив за період з 22.09.2019 по 23.02.2022 щодо стягнення 3 % річних та інфляційних збитків. Згідно з розрахунком ТОВ «Діджи Фінанс» суми заборгованості за кредитним договором № 200333285 від 01.09.2015 за період з 22.09.2019 по 23.02.2022 інфляційні втрати та 3 % річних, нараховані на загальну суму заборгованості 33\~064,37 грн, склали : 6 478,51 грн та 2\~405,09 грн відповідно ( том 2 а.с. 41). Оскільки вимоги позивача про стягнення суми нарахованих процентів у розмірі 22\~205,38 грн задоволенню не підлягають, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних, виходячи з такого розрахунку. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із застосованою формулою для розрахунку інфляційних втрат за період з 22.09.2019 по 23.02.2022 ( том 1 а.с. 41 зв.ст.) Інфляційні втрати на суму заборгованості за кредитом у розмірі 10\~858,99 грн становлять 2\~127,67 грн (10\~858,99 грн х 1,19593626 - 10\~858,99 грн = 2\~127,67 грн), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 3% річних за період з 22.09.2019 по 23.02.2022 = 3% річних за період з 22.09.2019 по 31.12.2019 (101 день) у сумі 90,14 грн (10\~858,99 грн : 365днів :100% х 3% х 101 день = 90,14 грн) + 3% річних за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (366 днів) у сумі 325,77 грн (10\~858,99 грн : 366 днів :100 % х 3% х 366 днів = 325,77 грн) + 3% річних за період з 01.01.2021 по 23.02.2022 (419 днів = 365 днів + 54 дні) у сумі 373,97 грн (10\~858, 99 грн : 365 днів :100 % х 3% х 419 днів = 373,97 грн), всього 789,88 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору № 200333285 від 01.09.2015, договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020, суд вважає правильним задовольнити позов частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за вказаним кредитним договором № 200333285 від 01.09.2015 в розмірі 10\~858, 99 грн, інфляційні втрати в розмірі 2\~127, 67 грн та 3% річних у розмірі 789,88 грн, всього 13\~776, 54 грн. У іншій частині позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, тому задоволенню не підлягають. Заявляючи позовні вимоги, позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання позову до суду. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК\~України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частинами третьою, четвертою\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною п`ятою статті 261\~ЦК\~України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається із матеріалів справи, сплив строку виконання за кредитним договором №200333285 від 01.09.2015 закінчується терміном користування відповідачем отриманою платіжною карткою, строк дії якої з 01.09.2015 по 01.09.2018. Позов про стягнення з заборгованості ТОВ «Діджи Фінанс» подало 30.07.2025. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257,258,362,559, 681, 728,786,1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний\~Закон\~набрав чинності 02 квітня 2020 року. З урахуванням вказаних правових норм, в межах строку позовної давності право на звернення до суду можна реалізувати за заборгованістю, обов`язок сплати якої настав з 02 квітня 2017 року. Крім того, 17 березня 2022 року набув чинності\~Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до\~ЦК України, а саме\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУкраїни\~доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії». Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час. Отже, з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (30 липня 2025 року) діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності\~Закон №540-IX\~щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 року по 30.06.2023, відповідно до п.п. 12, 19\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Згідно з частинами третьою, четвертою\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на вищезазначені правові норми та у зв`язку з відсутністю заяви відповідача про застосування строків позовної давності, зазначене у позові клопотання про поновлення строку позовної давності розгляду не підлягає. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно\~статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у пункті 3 частини другої\~статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною першою\~статті 26 цього Закону\~визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд встановив, що адвокат Міньковська А. надавав позивачу ТОВ «Діджи Фінанс» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 26 від 15 лютого 2024 року, укладеного між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Діджи Фінанс» (том 1 а.с. 8-10). Як вбачається з п. 1.1. договору про надання правової допомоги №26, клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги № 26 загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.7. даного договору. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість (п. 4.4.) Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на акт ( п. 4.5). 15 лютого 2024 року Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклади додаткову угоду до договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 (а. с. 141). Відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 15.02.2024 розширено розділ «1. Предмет договору» та доповнено новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ». Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Мінковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення кредитної заборгованості, складеного адвокатом Міньковською А. на підставі договору про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024 та додаткової угоди б/н від 15.02.2024 до нього, надано послуги з підготовки позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості на суму 7\~000,00 грн ( том 1 а.с. 7). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено ( див. постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Враховуючи час, затрачений адвокатом Міньковською А. на підготовку позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 7\~000,00 грн є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (13 776,54 грн х 100% : 41\~947,97 грн = 32,84%) в сумі 2\~298,80 грн (7\~000,00 грн х 32,84 % : 100% = 2\~298,80 грн). За правилами частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2 422,40 грн (том 1 а.с. 42), який зараховано до спеціального фонду державного бюджету (том 2 а.с. 154), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 32,84%) в сумі 795,52 грн (2\~422,40 грн х 32,84% :100 % = 795,52 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial