Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

В провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла вказана позовна заява. Позов обґрунтовано тим, що позивач 16 липня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу набув у власність квартиру [ADDRESS] . Після початку військової агресії російської федерації проти України, позивач з родиною змушений був виїхати з постійного місця проживання та на разі є внутрішньо переміщеною особою та мешкаю в м. Миргороді Полтавської області. Наразі квартира [ADDRESS] повністю знищена. За фактом пошкодження нерухомого майна (квартири) військами російської федерації Миргородським РВП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 12023170550001205 від 04 жовтня 2023 року. Для оформлення процедури отримання компенсації (зруйноване/пошкоджене) майно в рамках електронної публічної послуги «Е-відновлення» позивач подав заяву з метою отримання правовстановлюючих документів на нерухоме майно, оскільки відомості про право власності на квартиру до держреєстру не внесені. Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Яковенко С.М. № 77590750 від 03 березня 2025 року відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки у поданому договорі купівлі-продажу квартири реєстр № 2-3086, посвідченого 16 липня 1998 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. вказана адреса об`єкта нерухомого майна [ADDRESS] . Згідно відмітки бюро технічної інвентаризації на договорі купівлі-продажу за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відтак, подані документи не надають змоги встановити факт набуття права власності заявника на квартиру [ADDRESS] . Згідно листа Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо виправлення помилки у договорі купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори від 16.07. 1998 за р. N? 2-3086 отримано відповідь від 10 квітня 2025 року (додається), що документи нотаріального діловодства та архіву Першої бахмутської державної нотаріальної контори до правонаступника або до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 06.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 02.09.2025 за правилами загального позовного провадження. 02.09.2025 справу було знято з розгляду на 30.09.2025. Ухвалою суду від 30.09.2025 продовжено підготовче судове засідання, задоволено клопотання представника позивача про розгляду справи в порядку відеоконференції, відкладено розгляд справи на 14.10.2025. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 14.10.2025 закрито підготовче судове засідання, призначено судове засідання на 13.11.2025. Позивач та його представник в судовому засіданні просили задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про визнання позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] , яка наразі повністю зруйнована. У судовому засіданні 13.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 19.11.2025 о 12:50 годині. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом було встановлено, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту, довідкою від 20.03.2024 ВПО (а.с. 10, 11). 16 липня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеному між [PERSON] та. [PERSON] , позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на квартиру з печаткою БТІ позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.12, 13). За фактом пошкодження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , військами російської федерації Миргородським РВП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 12023170550001205 від 04 жовтня 2023 року (а.с.14). Згідно довідки про оціночну вартість об?єкта нерухомості від 13 травня 2025 року вартість нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , загальною площею 41,55 кв. м. житловою площею 24,76 кв. м. становить 486 267,81 грн. (а.с.19-21). Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Яковенко С.М. N? 77590750 від 03 березня 2025 року відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки у договорі купівлі-продажу квартири реєстр. N? 2-3086, посвідченого 16 липня 1998 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. вказана адреса об?єкта нерухомого майна [ADDRESS] (а.с.22). Згідно листа Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо виправлення помилки у договорі купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори Бовою Т.В. 16.07. 1998 за р. N? 2-3086 отримано відповідь від 10 квітня 2025 року (додається), що документи нотаріального діловодства та архіву Першої бахмутської державної нотаріальної контори до правонаступника або до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо. Державний нотаріус Бова Т.В., якою посвідчувався договір купівлі-продажу квартири, звільнена з займаної посади, здійснити виправлення помилки в договорі купівлі-продажу у нотаріальному порядку неможливо. З указаним питанням позивачу рекомендовано звернутися до суду і дане питання неможливо на разі вирішити у позасудовому порядку (а.с.23-24) Оцінка суду. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст.\~58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який набув чинності 1 січні 2004 року, передбачено, що такий ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. За ч. 3 ст.\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Отже, право власності на житловий будинок набувалось в порядку, який існував на час його придбання, тобто 16.07.1998 року. Згідно наданих позивачем доказів, не виникає сумнівів щодо дійсності договору купівлі-продажу набув у власність квартиру [ADDRESS] від 16.07.1998, що також підтверджується технічним паспортом на спірну квартиру. Крім того, в позасудовому порядку позивач не може виправити описку у договорі який було укладено у 1998 році. Так, суд дійшов висновку, що речове право позивача на нерухоме майно є дійсним. Згідно із частиною першою\~статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами\~статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. За правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 дійшла висновку, що передбачене\~статтею 392 Цивільного кодексу України\~правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно. Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає\~доведеним факт\~належності позивачу\~ [PERSON] \~на праві\~приватної власності квартира [ADDRESS] , оскільки це підтверджується дослідженими судом доказами. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, беручи до уваги, що у позивача відсутні відповідні документи у зв`язку з їх знищенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , оскільки це не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача.

Outcome: approved