Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу У червні 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду, в інтересах позивача [PERSON] до Лопатинської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування та встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, просить суд: встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , який помер [INFO] і [PERSON] , яка померла [INFO] були подружжям; встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , який помер [INFO] і [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги з урахуванням клопотання про усунення недоліків позовної заяви представник позивача обґрунтував тим, що після смерті [PERSON] (надалі «Спадкодавець»), яка померла [INFO] , спадкоємцем за заповітом є Позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Комарницькій Н.І. Відповідно до заяви [PERSON] приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. заведена спадкова справа № 150/2024 та видані Свідоцтво про право на спадщину № 103 та № 104 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім цих земельних ділянок, до спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] також належить житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Однак Приватний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину на цей житловий будинок у зв`язку з тим, що на нього відсутні правовстановлюючі документи (у матеріалах спадкової справи відсутні документи які підтверджують, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] ). Крім цього [PERSON] , як спадкоємець I черги прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки на день його смерті була зареєстрована і проживала з ним за однією адресою, про те документи які підтверджують укладення шлюбу відсутні. З огляду на вищезазначене Позивач не може реалізувати свої майнові права як Спадкоємець у позасудовому порядку. (а.с.1-10, 61-63). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі 21 серпня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Куцик-Трускавецькій О.Б. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.58). Своєю ухвалою від 1 липня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання та витребував у приватного\~нотаріуса Шептицького\~нотаріального округу\~Львівської області\~Комарницької Н.І.\~належним чином\~засвідчену копію\~спадкової справи\~№150/2024,\~заведену після\~смерті спадкодавця\~ [PERSON] (а.с.67). 14.07.2025 до суду поступила належним чином засвідчена копія спадкової справи №150/2024 (а.с.70). Своєю ухвалою підготовчого засідання від 31 липня 2025 року суд замінив неналежного відповідача Радехівську міську раду Львівської області на належного відповідача Лопатинську селищну раду Шептицького районна Львівської області (а.с.125). Своєю ухвалою підготовчого засідання від 29 вересня 2025 року суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (а.с.142). Відповідно до розпорядження керівника апарату Радехівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2025 року зазначені матеріали розподілені судді Магонь О.З. (а.с.151-152). Своєю ухвалою від 23 жовтня 2025 року суд прийняв до розгляду цивільну справу №451/1032/25 за позовом [PERSON] до Лопатинської селищної ради Шептицького району Львівської області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення фактів, що мають юридичне значення (а.с.153). Учасники справи у підготовче судове засідання не прибули. Представник позивача Фрей А.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити ( а. с. 158-159). Представник відповідача Лопатинської селищної ради в судове засідання не прибув. 10.06.2025 подав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі та позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню (а.с.155). Третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги визнає повністю і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення цього позову (а.с.143). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися учасники справи.\\ На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206 - 207 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] помер [PERSON] у віці 66 років про що в книзі реєстрації смертей 30 листопада 2004 року зроблено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 30 листопада 2004 року виконкомом Сморжівської сільської ради (а.с.45). [INFO] померла [PERSON] у віці 88 років про що в книзі реєстрації смертей 08 травня 2024 року зроблено відповідний актовий запис № 55, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 08 травня 2024 року Лопатинською селищною радою Червоноградського району Львівської області (а.с.46). Відповідно до Заповіту посвідченого 18 липня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 20 секретарем Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області Білянською Павліною Василівною, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Березівка Радехівського району Львівської області, що проживає у селі Сморжів Радехівського району Львівської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на випадок своєї смерті робить наступне розпорядження: все майно, яке на день її смерті буде їй належати, і на що за законом буде мати право, заповіла [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.25). З метою оформлення своїх спадкових прав 23.09.2024 Позивач звернулася до приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Н.І., про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78456787, з якого вбачається, що заведена спадкова справа номер у нотаріуса 150/2024, номер у Спадковому реєстрі 73019374 (а.с.24). Однак, звернувшись 28.01.2025 до Приватного нотаріуса Комарницької Н.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] Позивачка отримала відмову у зв`язку з тим, що для оформлення права на спадщину за заповітом не подано правовстановлюючі документи на житловий будинок (а.с.33-34). З Витягу № 11/1-06/146 від 21.02.2025, виданого старостою Сморжівського старостинського округу Лопатинської селищної ради Шептицького району Львівської області [PERSON] з погосподарської книги №2 за 2001-2005 роки Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області № об`єкта 106 зазначається, що згідно із записом в погосподарській книзі, будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] обліковується за померлим [PERSON] , [INFO] власником домогосподарства. [PERSON] , [INFO] - дружина (член домогосподарства) (а.с.21). Таким чином, членами колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] були [PERSON] - голова двору та [PERSON] - член двору в рівних частках. З Витягу № 11/1-06/145 від 21.02.2025, виданого старостою Сморжівського старостинського округу Лопатинської селищної ради Шептицького району Львівської області [PERSON] з погосподарської книги №2 за 2011-2015 роки Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області № об`єкта 0109-1 зазначається, що згідно із записом в погосподарській книзі, будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] обліковується за померлою [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Таким чином, дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки на день його смерті була зареєстрована і проживала за однією адресою із померлим, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини і вона не заявила про відмову від неї. Отже, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме колгоспний двір, який знаходиться в [ADDRESS] , в якій померлій [PERSON] належали 1/2 частки особисто, 1/2 частку вона прийняла, однак не встигла переоформити після смерті свого чоловіка [PERSON] . Відповідно до даних Будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] згідно записів № 1; №2; №3 та [ADDRESS] були прописані [PERSON] та [PERSON] та постійно проживали з 1977 року і до моменту смерті кожного з них (а.с.17-19). Відповідно до запису №194 (стор. 5) Списку с. Сморжів Радехівського району Львівської області, що є додатком до пункту 1 рішення виконавчого комітету Сморжівської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області від 16.01.1990 «Про зміну нумерації будинків та найменування вулиць в [ADDRESS] присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.35-42). Після смерті Спадкодавця [PERSON] , залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будинковолодіння складається з наступних об`єктів: Житловий будинок загальною площею 56,3 м. кв., позначений літерою А1, а також а2-прибудова, а3-сходи, Б-літня кухня, В погріб, Ворота; [ADDRESS] . Згідно характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами вбачається, що житловий будинок був побудований 1965 року з наступних основних конструктивних елементів: фундамент будинку цегла, стіни дерев`яні, покрівля залізо, перекриття дерев`яне, підлога дошки (а.с.47-53). Із Довідки №46 від 07.01.2025, виданої Шептицьким міжміським бюро технічної інвентаризації видно, що «станом на 31 грудня 2012 року в КП ЛОР «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилась. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Сморжів належить до Лопатинської територіальної громади Шептицького району Львівської області» (а.с.25). Згідно із Висновком про вартість об`єкта оцінки Звіту про оцінку майна від 12.03.2025, а саме: Житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , проведеного на замовлення [PERSON] Суб`єктом оціночної діяльності СОД ТОВ «СВМ БІЗНЕС ГРУП» Сертифікат СОД №451/2024 від 24.09.2024, ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 210 171 грн (а.с.27-28). З метою оформлення своїх спадкових прав 23.09.2024 Позивач звернулася до Приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Н.І. із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно Приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. заведена спадкова справа № 150/2024, номер у Спадковому реєстрі 73019374, копія якої досліджена судом у судовому засіданні (а.с.72-121). [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.2025 (а.с.43-44), проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок нотаріусом позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на майно. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). До спірних правовідносин, які стосуються колгоспного двору, суд застосовує норми Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (який був чинним на момент набуття сторонами права власності на спірне майно) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Статтею 121 ЦК УРСР регламентовано, що володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть такий позов пред`явити за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а позов в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, може бути пред`явлений їх батьками (усиновителями) або опікуном. Згідно із ст. 123 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Відповідно до ст. 124 ЦК УРСР при виході одного або кількох членів колгоспного двору з його складу виділ частки в натурі провадиться з таким розрахунком, щоб не позбавити двір необхідних для ведення його підсобного господарства будівель, худоби та сільськогосподарського реманенту. При неможливості виділити належну членові двору частку майна в натурі її вартість виплачується йому грішми. Право вимагати виділу майна при виході з складу двору мають члени двору; які досягли шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть вимагати виділу за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, виділу можуть вимагати їх батьки (усиновителі) або опікун. За правилами ст. 125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. На підставі ст. 126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24 червня 1983 року із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВС України №13 від 25 грудня 1992 року, № 15 від 25 травня 1998 року, передбачено, що правила ст. 563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Отже, членами колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] були [PERSON] - голова двору та [PERSON] - член двору в рівних частках. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України). Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена Постанові ВС від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц, та у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 по цивільній справі №633/344/16-ц. Перешкодою в реалізації Позивачем її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити право власності на належний їй житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] . Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити.

Outcome: approved