Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, уточнивши вимоги, просить встановити факт її постійного проживання разом із померлим [PERSON] , [INFO] , з 12.10.2005 року і до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона та [PERSON] були одружені, а в подальшому їх шлюб 04 червня 2024 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , 1977 року народження. 14 лютого 2025 року вони з [PERSON] знову одружились. Вказує, що з 2005 року вони з [PERSON] безперервно спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , у будинку, який купили 12.10.2005 року, та куди переїхали з м. Полтави, після виходу чоловіка у відставку з військової служби. З моменту переїзду до сел. Нових Санжар вони спільно проживали з чоловіком і вели спільне господарство. Починаючи з лютого 2023 року її чоловік змінив реєстрацію на [ADDRESS] , з метою нагляду за квартирою сина та можливістю оплачувати комунальні платежі на час його виїзду. Останнім часом її чоловік хворів і [INFO] помер. 25.06.2025 року вона подала заяву до Приватного нотаріуса Бабіч С.В. про прийняття спадщини, відкрито спадкову справу №9/2025. Проте, враховуючи різні реєстрації місця проживання її та померлого чоловіка, для забезпечення вирішення питання щодо спадкування приватний нотаріус листом від 09.07.2025 року повідомив її про необхідність надання документальних підтверджень її спільного проживання протягом не менш як одного року разом із спадкоємцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - до часу відкриття спадщини (до дня смерті [INFO] ). При цьому позивачка зазначає, що вона двічі зверталась до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області з проханням надати їй довідку про спільне проживання з чоловіком по день його смерті, а після відмови з боку відповідача, звернулась з проханням обстежити її соціально-побутові умови і констатувати при складанні акту обстеження факт спільного її проживання з чоловіком по день його смерті. Проте, відповідач відмовив у наданні необхідної довідки, зазначивши, що відсутня нормативно-правова база для надання такої довідки та необхідність звернення до суду. Ухвалою суду від 25.07.2025 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 26.08.2025 року (а.с.68). Ухвалою суду від 26.08.2025 року витребувано докази (а.с.80). Ухвалою суду від 18.09.2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с.133-134). 07.10.2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.11.2025 року (а.с.146). Позивачка [PERSON] в судовому засідання підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, вказавши, що з чоловіком [PERSON] вони разом проживали за адресою: [ADDRESS] в селищ. Нові Санжари з 12.10.2005 року, коли придбали вказаний будинок та переїхали проживати в сел.Нові Санжари, по день смерті [PERSON] [INFO] . В 2023 році [PERSON] зареєструвався за адресою місця проживання сина [PERSON] : [ADDRESS] з метою догляду за вказаною квартирою, оплатою комунальних послуг, оскільки син з сім`єю виїхали проживати в м. Львів. При цьому фактичне місце проживання [PERSON] не змінював та постійно проживав разом з нею в сел.Нові Санжари. Просила позов задовольнити. Представник відповідача Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.148, 155). Надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 158). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його батьки [PERSON] та [PERSON] постійно спільно проживали за адресою: [ADDRESS] в селищ. Нові Санжари з 2005 року по день смерті батька. З січня 2023 року [PERSON] був зареєстрований в його квартирі за адресою: [ADDRESS] , з метою догляду за вказаною квартирою, оскільки він разом з сім`єю в цей час проживав у м. Львові. Проти задоволення позову не заперечував. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Бабич Степан Валерійович в судове засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.152, 157). Надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.150). Суд,\~вислухавши пояснення\~у вступному\~слові позивачки,\~відповідача [PERSON] ,\~допитавши свідків,\~дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що вбачається із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.24), який 05.06.2024 року було розірвано (а.с.25). Та в подальшому [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 2025 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.21). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2005 року на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.29-30, 31, 32). [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Місцем смерті зазначено селище Нові Санжари, Полтавського району, Полтавської області (а.с.17). Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади від 10.02.2023 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.02.2023 року (а.с.22). Заявниця [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 59). Листом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Бабич С.В. від 09.07.2025 року (а.с.8) [PERSON] було повідомлено про необхідність надати документальні підтвердження її спільного проживання протягом не менше одного року разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до часу відкриття спадщини (до дня смерті [INFO] ). Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабич С.В. на виконання ухвали суду про витребування доказів була надана копія спадкової справи №9/2025 від 25.06.2025 року до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.99-129), з якої вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . А також приватним нотаріусом надані письмові пояснення, в яких він зазначив про те, що на даний час ним зупинено вчинення нотаріальної дії щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] на підставі ст.42 Закону України «Про нотаріат» до встановлення постійного місця проживання спадкодавця на момент його смерті, оскільки територія, на якій він вправі вчиняти нотаріальні дії, обмежена територією Полтавської міської територіальної громади (а.с. 96-98). Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20; від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, провадження № 61-3620св21; від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007, провадження № 61-11834св22; від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20; від 26 червня 2024 року у справі № 752/12045/17, від 09 жовтня 2024 року у справі № 644/4646/23. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи подану позовну заяву позивачка вказувала, що вона з 2005 року проживала разом з чоловіком [PERSON] до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] , а також продовжує проживати в цьому будинку й на даний час. Так, згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №187 від 24.04.2025 відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 59-60). Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] до дня його смерті за адресою [ADDRESS] , підтверджується наступними доказами. Згідно з лікарського свідоцтва про смерть №18 від 21.03.2025 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , місце проживання померлого та місце його смерті: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно з довідок №№1, 80 про одержання путівки на санітарно-курортне лікування за 2020 та 2025 роки (а.с.34, 37), виданих [PERSON] , адресою його місця проживання зазначено: [ADDRESS] . Адреса місця проживання як [PERSON] , так і [PERSON] , як [ADDRESS] зазначена й в деклараціях про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу в КНП «Новосанжарський центр первинної медико-санітарної допомоги Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області за 2019 рік (а.с.35, 36). Та згідно листа КП «Полтавський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» від 06.05.2025 року №01-19/889 (а.с.61, 64) за адресою [ADDRESS] , в період з 25.01.2025 року по 20.03.2025 року до [PERSON] надійшло 8 викликів бригад екстренної медичної допомоги. Також згідно з договором №140 про користування електричною енергією від 07.09.2012 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] здійснюється постачання електричної енергії, який й укладав такий договір (а.с. 44-47). Та така ж адреса споживача [PERSON] зазначена й при укладенні договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 25.01.2022 року (а.с.54-55), договору про надання послуг з поводженням з побутовими відходами від 25.01.2022 року (а.с. 56-57), а також в заявці про отриманні послуг Інтреактивне ТВ від 20.02.2015 року, яка подавалась [PERSON] (а.с. 42-43). За вказаною адресою здійснювалася оплата комунальних послуг [PERSON] , що вбачається з квитанцій (а.с.48,50,51, 52, 53). За адресою: [ADDRESS] [PERSON] отримував поштову кореспонденцію (а.с. 49). Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки, в судовому засіданні показали, що [PERSON] та [PERSON] з 2005 року проживають разом в [ADDRESS] . Це є їх постійним міцсем проживання, вони його не змінювали та проживали разом до дня смерті [PERSON] . Вони разом вели господарство, їздили за продуктами, робили ремонт. Коли [PERSON] захворів, вони бачили як до нього часто приїздила швидка медична допомога, помер [PERSON] також в цьому будинку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачкою надано належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання із спадкодавцем [PERSON] , який помер\~ [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків. Встановлення в судовому порядку факту проживання із спадкодавцем позивачці необхідно для вирішення питання щодо оформлення спадщини після його смерті. Враховуючи наведе, суд доходить висновку, що факт, який просить встановити позивачка, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та,

Outcome: approved