Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач аргументує тим, що 27.03.2024 між ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики «Ультра Смарт» №3084509540-017149, відповідно до якого відповідачка отримала у кредит грошові кошти у сумі 10000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] зі строком повернення до 23.08.2024 включно. За користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 912,5% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 2,50% на день. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 52250,00 грн., яка складається з наступного: 10000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 37250,00 грн заборгованість по відсоткам за кредитом; 5000,00 грн борг по пені. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість у примусовому порядку. Ухвалою Погребищенського районного суду від 30.07.2025 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 11.08.2025 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що положення пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-IX застосовуються виключно до договорів споживчого кредиту, укладених до тридцятого дня з дня набрання чинності цим Законом. Натомість договір позики № 3084509540-017149 був укладений між сторонами 27.03.2024, тобто після спливу цього строку, а відтак на вказані правовідносини дія перехідних положень не поширюється. Представник позивача також підкреслив, що нараховані штрафні санкції відповідають умовам договору та чинному законодавству, є правомірними, а тому вимога про їх стягнення у сумі 5000,00 грн підлягає задоволенню в повному обсязі. Представник позивача ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві міститься вимога про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася також, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлялася завчасно у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток на адресу місця реєстрації, однак судові повістки повернулися до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 68-69, 74-75), що відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Відзив не подала. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 27.03.2024 між ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики «Ультра Смарт» №3084509540-017149, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, оплатності та повернення, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , а позичальник у встановлений цим договором строк зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами на визначених цим договором умовах. Договір позики «Ультра Смарт» №3084509540-017149 підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 2vkQHm (а. с. 10-19). Згідно з п.2.2 Договору, строк позики (строк кредитування) за цим договором складає 150 календарних днів та складається з пільгового періоду користування з 27.03.2024 по 25.04.2024, та поточного періоду користування з 26.04.2024 по 23.08.2024. По закінченню вказаного терміну позика має бути повернена у повному обсязі у термін до 23.08.2024 року включно. Пунктом 2.3 Договору визначено, що за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 912,5% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 2,50% на день. Згідно з п.6.3 Договору, при простроченні виконання умов цього Договору, позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з першого дня прострочення. Нарахування пні здійснюється у відповідності до вимог чинного законодавства України. Вищевказані умови кредитування визначені і в Паспорті споживчого кредиту «Ультра Смарт» з Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с. 24-26). До матеріалів справи долучена копія графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору позики №3084509540-017149 від 27.03.2024, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 2vkQHm (а.с. 20). ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти у обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням №7344 від 27.03.2024 про перерахування коштів на банківський рахунок [PERSON] (а. с. 27). Однак відповідачка [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 52250,00 грн., яка складається з наступного: 10000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 37250,00 грн заборгованість по відсоткам за кредитом; 5000,00 грн борг по пені (а. с. 28-32). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення з [PERSON] . Договору позики «Ультра Смарт» №3084509540-017149 від 27.03.2024 та отримання грошових коштів відповідачкою. Відповідачка [PERSON] порушила взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому з метою захисту прав позивача, суму заборгованості слід стягнути з відповідачки у примусовому порядку. Разом з тим, визначаючись щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд звертає увагу, що позивач просить стягнути з відповідачки 5000,00 грн. пені. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час розгляду справи в суді положення пункту 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~є чинними. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦК України\~основу цивільного законодавства України становить\~Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України\~(частина 2\~статті 4 ЦК України). Отже, частина друга\~статті 4 ЦК України\~закріплює пріоритет норм цього\~Кодексу\~над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм\~ЦК України\~з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього\~Кодексу\~над нормами інших законів - підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69). Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати штрафні санкції за договором позики «Ультра Смарт» №3084509540-017149 від 27.03.2024 в розмірі 5000,00 грн, від сплати яких позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог\~ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для їх стягнення. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» заборгованість за Договором позики «Ультра Смарт» №3084509540-017149 від 27.03.2024 у розмірі 47250,00 грн., з яких 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 37250,00 грн. заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 90,43%), тому з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2190,57 грн. та понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 4521,50 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 16, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial