Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

У вересні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4045676918 від 13.10.2021 у розмірі 69 285,54 грн., з яких: 28 390,98 грн. - основний борг, 40 894,56 грн. - заборгованість за процентами, а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР», Кредитодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № 4045676918 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, Позичальнику надано кредит у розмірі 64 912,00 грн., дата закінчення кредитного договору 13.10.2023. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2. Кредитного договору). 1 вересня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» Новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором № 4045676918 від 13.10.2021 з усіма наступними додатками та змінами. Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 1 вересня 2025 року, сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 4045676918 від 13.10.2021, становить 64 912,02 грн. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом у останньої утворилася заборгованість, яка станом на 12.05.2025 становить 69 285,54 грн., з яких: 28 390,98 грн. - основний борг, 40 894,56 грн. - заборгованість за процентами, яку представник позивача просив стягнути з відповідача. У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи у відсутності представника, у разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою судді від 11 вересня 2025 року в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20 листопада 2025 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Суд установив, що 13 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР», Кредитодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 4045676918 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, Позичальнику надано кредит у розмірі 64 912,00 грн., дата закінчення кредитного договору 13.10.2023. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п.п. 1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у порядку повернення кредиту. Пунктом 3.3. Кредитного договору визначено, що всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2. Кредитного договору). 1 вересня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладено Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» Новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором № 4045676918 від 13.10.2021 з усіма наступними додатками та змінами. Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №01/09/21 від 1 вересня 2025 року, сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 4045676918 від 13.10.2021, становить 64 912,02 грн. Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 1 вересня 2021 року АТ «ТАСКОМБАНК» набуло прав кредитора у зобов`язанні, що виникло з Кредитного договору № 4045676918 від 13.10.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Так, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», виконало умови кредитного договору та перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі, визначені Договором, що підтверджується випискою по рахунку. Проте, [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 12.05.2025 становить 69 285,54 грн., з яких: 28 390,98 грн. - основний борг, 40 894,56 грн. - заборгованість за процентами. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. Враховуючи те, що відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Крім того, [PERSON] у заяві від 20 листопада 2025 року зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved