Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник позивача Дідух Є.О. у серпні 2025 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 27.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4506216, відповідно до якого останньому був наданий кредиту у розмірі 21000 грн на строк 350 днів з умовою сплати процентів кожні 25 днів за ставкою 0,025% на день та у випадку невиконання умов договору за ставкою у розмірі 2,5% у день. ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання за договором виконало та зарахувало кредитні кошти на зазначену відповідачем у договорі платіжну картку № [NUMBER] , банком емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк». 25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» був укладений договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до якого до ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право вимоги до відповідача за договором № 4506216 від 27.03.2024 у сумі 146488,55 грн, з яких: 20999,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 114988,56 грн заборгованість за процентами; 10500 грн заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками. Станом на дату укладення вказаного договору факторингу строк дії кредитного договору не закінчився, тому, у межах строку дії договору, позивачем з 26.11.2024 було донараховано відсотки за ставкою 2,5% за 106 календарних днів, що склало 55649,97 грн. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за кредитним договором № 4506216 від 27.03.2024 у розмірі 191638,52\~грн, із яких: 20999,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 114988,56 грн заборгованість за процентами нарахована первісним кредитором; 55649,97 грн заборгованість за процентами нарахована позивачем. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд: 1) стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №\~4506216 від 27.03.2024 у розмірі 191638,52 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн; 3) у порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення у частині задоволеної суми заборгованості. Ухвалою суду від 08.09.2025 було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини неявки і не подав відзив. Згідно вимог\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 27.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4506216, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 21000 грн на строк 350 днів (по 12.03.2025) з умовою сплати кожні 25 днів відсотків у розмірі: за зниженою ставкою 0,03% за кожний день користування кредитом до 20.04.2024 та за стандартною ставкою 2,5% за кожний день користування кредитом. Також сторонами була погоджена таблиці обчислення загальної вартості кредиту, відповідальність відповідача у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання у виді штрафу у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання, а також інші умови кредитування (а.с.\~75-88). Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронними підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.\~1\~ст.\~5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу\~ст. 12 цього Закону,\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК\~України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно\~ст. 642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису. Разом із тим, суд не приймає як складову частину вказаного договору паспорт споживчого кредиту, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» виконало перерахувало на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , банком емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк», кошти у розмірі 21000 грн (а.с. 34-39, 94, 125-126). 25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» був укладений договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до якого та реєстру боржників від 25.11.2024 ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4506216 від 27.03.2024 у розмірі 146488,55 грн, з яких: 20999,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 114988,56 грн заборгованість за процентами; 10500 грн заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками (а.с. 40-49, 63,64, 111-112). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 27.03.2024 між [PERSON] та первісними кредитором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. \~1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частиною першою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість розмір якої, згідно розрахунку ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 25.11.2024 (дата відступлення права вимоги) становила 146488,55 грн, з яких: 20999,99\~грн заборгованість за тілом кредиту; 114988,56 грн заборгованість за процентами; 10500 грн заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками (а.с. 89-93). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», за 106 календарних днів з 26.11.2024 по 11.03.2025 відповідач має непогашену заборгованість за процентами у розмірі 55650 грн (а.с. 113-114). Суд частково не погоджується із вказаними розрахунками зважаючи на таке. Кредитний договір № 4506216 був укладений 27.03.2024 та строк дії договору визначено тривалістю 350 днів (по 12.03.2025). Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказані положення набрали чинності 24.12.2023 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг. Відповідно до\~пункту 17\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» тимчасово,\~протягом 240\~днів з\~дня набрання\~чинності\~Законом України\~«Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг»,\~максимальний розмір\~денної процентної\~ставки не\~може перевищувати: протягом\~перших 120\~днів -\~2,5\~%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, на момент укладення кредитного договору № 4506216 від 27.03.2024 чинним законодавством було чітко визначено максимальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а також після закінчення цього строку. Таким чином, умови кредитного договору про сплату відсотків за ставкою що перевищує установлену законом максимальну відсоткову ставку суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відтак нарахування позивачем відсотків, у розмірі 2,5 % на день після закінчення 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», за незаконною ставкою, є також незаконним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за період із 23.04.2024 по 20.08.2024 розмір відсотків за користування відповідачем кредитними коштами за ставкою 1,5 % на день має становити 37798,20 грн, за період із 21.08.2024 по 11.03.2025 розмір відсотків за ставкою 1% має становити 42629,98 грн. Разом з тим, нарахування позивачем відсотків за період із 27.03.2024 по 20.04.2024 за ставкою 0,03 % на день та за період із 21.04.2024 по 22.04.2024 за ставкою 2,5% на день у є правомірним, тому суд погоджується з таким розрахунком. Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками по кредитному договору перед ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» складає 81493,91 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитним договорам ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 20999,99 грн підлягає задоволенню повністю, а також частково підлягає задоволенню вимога про стягнення заборгованості за відсотками, а саме в розмірі 81493,91 грн. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 10, 11 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Також суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини у справі виникли 27.03.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є такими, що не підлягають задоволенню. Відтак, позовні вимоги ТОВ «УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 17, 116). Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені на 42,52%, отже витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 1030 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подано: договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024; довіреність ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇЇ» від 01.08.2024 на здійснення представництва адвокатом Дідухом Є.О.; заявку на виконання доручення за № 2506216 від 21.04.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) №4506215 від 20.07.2025; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 4506216 від 20.07.2025 по боржнику [PERSON] на суму 10000 грн; рахунок на оплату № 4506216-2025 від 20.07.2025 на суму 10000 грн (а.с. 31-33, 95-98, 100). Указані докази підтверджують факт понесення ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇЇ» витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10000 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.\~95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №\~19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 4506216 від 20.07.2025, до складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката включені наступні послуги, робота адвоката: зустріч адвоката з клієнтом, надання первинної консультації на що витрачено 05 год., а вартість робіт склала 440 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи на що витрачено 1 год., а вартість робіт склала 840 грн; аналіз чинного законодавства, судової практики на що витрачено 0,5 год., а вартість робіт склала 440 грн; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом на що витрачено 1 год., а вартість робіт склала 840 грн; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку на що витрачено 1 год., а вартість робіт склала 840 грн; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання письмових доказів на що витрачено 1 год., а вартість робіт склала 840 грн; складання позовної заяви на що витрачено 2 год., а вартість робіт склала 1640 грн; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) на що витрачено 1 год., а вартість робіт склала 840 грн; складання та оформлення процесуальних документів на що витрачено 2 год., а вартість робіт склала 1640 грн; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства, в тому числі участь у судових засіданнях, на що витрачено 2 год., а вартість робіт склала 1640 грн (а.с. 95). Дана справа відноситься до категорії малозначних, обсяг документів доданих до позовної заяви є незначним, а судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства. Крім того, представництво інтересів позивача у судових засіданнях адвокат не здійснював. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, ціну позову, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат ТОВ ««УКРАІНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 7000\~грн. Таким чином, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на\~професійну правничу\~допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (42,52%),\~що становить\~2976,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial