Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання останньої у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16.09.2023 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом 137. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час однією сім`єю не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Окрім того, відповідач взагалі не відвідує дитину та не спілкується з нею. Не надає жодного матеріального чи грошового утримання сину. Відповідач мешкає окремо, не бере жодної участі у вихованні сина, майновий та фінансовий тягар забезпечення їхнього сина лежить на позивачці. Відповідач проходить службу у Збройних Силах України та щомісяця отримує стабільний дохід, будь яких інших осіб у відповідача на утриманні немає, аліменти на будь-яких інших дітей також не сплачує, має гарний стан здоров`я, жодних протипоказань до фізичної чи інтелектуальної праці не має. Позивачка доглядає за дитиною і джерелом її доходів є державна соціальна допомога на утримання дитини. Яка становить 860,00 грн. з урахуванням даних обставин вважає. Що відповідач в змозі надавати їй матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Ухвалою суду від 12.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак згідно поданої заяви просила суд розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило. 23.10.2025 року на адресу суду надійшло повідомлення ТВО начальника [INFO] про те, що [PERSON] , перебував на військовому обліку призовників у [INFO] ( [ADDRESS] ), 07.10.2020 року був призваний на строкову військову службу до військової частини [NUMBER] , після звільнення з строкової служби на військовий облік військовозобов`язаних в підпорядкуванні [INFO] не ставав. За даними системи в період з 04.03.2025 року по 23.09.2025 року фіксується надходження коштів з військової частини [NUMBER] . Також встановлено, що [PERSON] з 04.03.2025 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] , але 23.09.2025 року самовільно залишив місце розташування військової частини та станом на 15.10.2025 року на службу не прибув. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. За наявності підстав, визначених ст.280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] виданого 28.09.2023 року, орган, що видав та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як [PERSON] , [INFO] . Копією витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2023/008524895 від 20.10.2023 року підтверджується, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] народився [PERSON] , про що Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.10.2023 року складено відповідний актовий запис №247. Батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 16.09.2023 року між [PERSON] та [PERSON] , Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №137. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 405, виданої 05.08.2025 року Управлінням соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації, [PERSON] , жителька с.Гвіздівці, знаходиться на обліку і отримує щомісяця одноразову допломогу при народженні 1 дитини в сумі 860,00 грн. З інформації є Єдиного реєстру боржників щодо [PERSON] відсутня. Згідною з копією довідки №289 про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виданої 08.08.2025 року Гвіздовецьким старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, [PERSON] , 2004 р.н., дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні колишньої дружини, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 у справі № 712/4702/19 (провадження 61-929св20). Судом встановлено, що у зв`язку із народженням [INFO] спільного сина [PERSON] та його доглядом позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не має самостійного доходу, а тому має право на отримання аліментів відповідно до ст.84 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Відповідач є молодою працездатною особою і матеріалами справи не спростовано факт спроможності останнім надання утримання колишній дружині, що проживає зі спільною дитиною, якій не виповнилось три роки, тому чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу. Доказів наявності у нього інших дітей та утриманців відповідачем суду надано не було. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Наведеними доказами підтверджується, що позивачка має право на утримання від відповідача, а останній може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки зворотного відповідачем не доведено. Суд враховує відсутність доказів фінансової неспроможності відповідача надавати допомогу дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення їх сином трьох років. Відповідно до ст.141\~ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.. Згідно ст.430\~ч.1\~п.1\~ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved