Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Адвокат Поліщук Дмитро Олександрович, який діяв в інтересах позивача [PERSON] , звернувся з позовом до відповідачки [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки і піклування Ратнівської селищної ради, про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та встановити факт самостійного виховання та утримання батьком малолітнього сина. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що позивач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] . З 2011 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Син є дитиною з інвалідністю та потребує постійного догляду, має проблеми із здоров`ям. З невідомих причин, відповідачка - дружина [PERSON] наприкінці червня зникла та перестала виходити на зв`язок. Через декілька днів вона зателефонувала та повідомила що 01.07.2025 року виїхала за кордон в Польщу та планує займатись там працевлаштуванням, не планує повертатись назад до сім`ї. З моменту виїзду відповідачки, їх спільний з позивачем син [PERSON] проживає зі своєю бабусею [PERSON] , [INFO] , (мамою позивача) за адресою [ADDRESS] . Дитина потребує постійного догляду, огляду лікарями, терапії, консультацій, тощо. Виписним епікризом Реабілітаційного центру «Надія» від 28.04.2025 року встановлено, що дитина потребує повторного курсу медичної реабілітації, комплексу терапевтичних вправ в домашніх умовах. Оскільки позивач є військовослужбовцем, тому він обмежений у можливості піклування за своїм сином. Представник позивача просить визначити місця проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та встановити факт самостійного виховання та утримання батьком малолітнього сина. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі, зобов`язано орган опіки та піклування Ратнівської селищної ради надати суду висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.09.2025 року (протокольно) долучено до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування Ратнівської селищної ради "про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] ", рішення селищної ради про затвердження вказаного висновку №252 від 03.09.2025 року. Судове засідання 10.09.2025 року відкладено у зв`язку з несплатою судового збору позивачем. До суду через систему "Електронний суд" 15.09.2025 року надійшла заява від представника позивача адвоката Поліщука Д. О. про сплату судового збору в розмірі 1937,92 грн із долученням квитанції № 6685-8637-0996 від 15.09.2025. Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Судове засідання, призначене на 06 жовтня 2025 року відкладено у зв`язку з відсутністю даних про отримання відповідачкою судової повістки. Судове засідання, призначене на 23 жовтня 2025 року відкладено у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. У судовому засіданні 12.11.2025 представник позивача адвокат Борисова А. Г. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено даними Укрпошти Трекінг R 067024829992. Поряд з цим, відповідачка [PERSON] скерувала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Ратнівської селищної ради, звернувся із заявою про розгляд справи без участі їх представника за наявними в справі документами. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Борисову А. Г., дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За нормами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. За приписами ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до частин 2 та 4 ст.\~3\~СК України,\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Здомишельською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 21). За час\~шлюбу у\~них народився\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджено\~копією свідоцтва\~про його\~ народження\~(а.с.\~22). [PERSON] є дитиною з інвалідністю, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] (а.с. 19) та потребує медичної реабілітації, що підтверджується довідкою № 108/01-17 від 10.04.2025 року (а.с. 13). Батько дитини [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , що підтверджується військовим квитком [NUMBER] (а.с. 10-12). З листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України № 960 від 02.07.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перетнула державний кордон України 01.07.2025 року о 12:42 пункт пропуску Устилуг на кордоні з республікою Польща (а.с. 23). Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України). Відповідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Так, із досліджених судом доказів установлено, що відповідачка [PERSON] , матір дитини, виїхала за кордон та на теперішній час відсутні відомості про її перебування за кордоном, оскільки нею отримано судову повістку,що підтверджено даними\~Укрпошти Трекінг\~R\~067024829992. Дитина залишилася проживати зі своєю бабусею [PERSON] , яка є матір`ю позивача, як вбачається із змісту позовної заяви. Відповідно до ст. 4 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак з`ясуванню підлягає питання про те, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи позивача . Суд бере до уваги, що відповідачка відзив на позов не подала, змінювати місце проживання дитини не просила, відсутні відомості стосовно спору проживання малолітньої дитини між сторонами у справі. Згідно з висновком органу опіки та піклування Ратнівської селищної ради Ковельського району Волинської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Ратнівської селищної ради від 03.09.2025 року № 252, визначено за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з позивачем є доцільним та відповідає інтересам дитини ( а. с. 49-52). За нормами ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, що визначено ч.6 ст. 19 СК України. Отже, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Ратнівської селищної ради , оскільки він є недостатньо обґрунтованим та може суперечити інтересам малолітньої дитини. Так, мати малолітнього [PERSON] виїхала за кордон з метою заробити кошів на проведення йому дороговартісної операції . Крім того, на період складення зазначеного висновку дитина проживала у [PERSON] ( сестри матері) та документально не підтверджено період хвороби бабусі [PERSON] та неможливість її тимчасово доглядати внука у зв`язку із відсутністю батьків . Згідно до ч.2 ст. 157 СК України,той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3 ст. 157 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За правилами ч.2 ст. 171 СК України,дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Проте, орган опіки та піклування Ратнівської селищної ради при винесенні висновку про визначення місця проживання не врахував думку малолітнього [PERSON] стосовно його місця проживання , якому виповнилося 10 років , а також відсутні відомості про місце проживання іншої дитини сторін у справі доньки малолітньої [PERSON] , [INFO] , якій також виповнилося 10 років. Установлено, що відповідачка ,не вимагала та не вимагає зміни місця проживання дитини, а у справі відсутні докази наявності спору стосовно місця проживання малолітньої дитини . Таким чином , позивач не довів, що на час звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини були порушені його права, а отже у задоволенні позовної вимоги стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачем слід відмовити. Окрім того, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заявленої вимоги позивача встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] , , що потрібно йому для звільнення з військової служби у період дії воєнного стану . Згідно ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу " передбачено звільнення військовослужбовців з військової служби у період дії воєнного стану через сімейні обставини , зокрема військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у ст. ст. 150, 151 СК України. За приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 ч. 1 СК України). Статтею 181 ч. ч. 1, 2 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Позивач [PERSON] просить встановити в порядку позовного провадження факт самостійного виховання та утримання ним однієї дитини із двох дітей наявних у сторін по справі, хоча для підтвердження самостійного виховання та утримання ним сина [PERSON] необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Доведення факту одноосібного виховання та утриманням дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Враховуючи вищенаведе , позивачем не доведено факту самостійного утримання неповнолітньої дитини, оскільки для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері дитини обмежується або припиняється. Щодо розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, то вони, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed