Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3325706619/243829, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн., строком на 30 днів, з відсотковою ставкою 1,85 % (процентів на добу). У подальшому, 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 3325706619/243829 від 17.02.2020 року, укладеним між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] 03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 3325706619/243829 від 17.02.2020 року, укладеним між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 26.05.2025 становить 5952,65 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1914,22 грн. та по процентам в розмірі 4037,88 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з судовими витратами . 08.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Пархомчука С.В. надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, згідно якої [PERSON] просить суд стягнути із відповідача 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем проживання), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1ст. 223 ЦПК України. Причини неявки не повідомив, заяв про відкладення, розгляд в його відсутність, відзив на позов не подавав, а тому суд ухвалив розгляд проводити в його відсутність в порядку заочного провадження. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку . Судом встановлено, що 17.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3325706619/243829 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн., строком на 30 днів, відсоткова ставка 1,85 % (процентів на добу) (а.с.18-21). ТОВ «ГОУФІНГОУ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] хх-хххх-4985 у сумі 2000 грн., номер транзакції 32020-21622-34366, що підтверджується повідомленням щодо здійснення переказу грошових коштів за кредитним договором (а.с.32). Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» право вимоги до позичальників (а.с.22-25). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (а.с.12). 03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги до позичальників (а.с.14-17). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-31/05/21 від 03.06.2021 ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (а.с.11). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3325706619/243829 від 17.02.2020 року загальна сума заборгованості [PERSON] складає 5952,65 грн. грн., (а.с.10). 27.05.2025 на адресу [PERSON] позивачем направлялася вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором, яка була проігнорована відповідачем (а.с.9). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення Закону України «Про електронну комерцію`передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст.ст.526,527,530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідност. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 цього Кодексу,боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, щоза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ч. 1ст. 1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частини 1 та 2 статті 1077 ЦК України вказують, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно дост. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З приводу стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту суд виходить з наступного. 17.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Бараном укладено договір про споживчий кредит, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 1.1 вказаного договоруТОВ «ГОУФІНГОУ» надало [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 2000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.3 договору 675,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % на добу. Тип процентної ставки-фіксована. Відповідно до п.п. 1.2 вказаного договору кредит надавався строком на 30 днів. В даному пункті також зазначено , що в будь- якому разі Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов"язань за цим договором. Тобто фактично в даному пункті закладено пролонгацію строку договору до виконання відповідачем своїх зобов"язань. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками . Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання, що свідчить про порушення прав позивача, а позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитних договорів та існування заборгованості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню Суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених сторонами Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Даних, що відповідач звільнена від сплати судового збору суду не надано , тому сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так як позов підлягає задоволенню , то витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача . Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.141 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат у справі, до суду надано договір № 11/07/2025 від 11.07.2025 про надання правової допомоги, який укладений між ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та адвокатом Пархомчук С .В., згідно якого Клієнт доручає, а адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах передбачених договором (а.с.16-17), акт про отримання правової допомоги від 01.10.2025, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 01.10.2025 № 9564 на суму 10500 гривень. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved