Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2095319050 від 25.03.2021 року. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 25.03.2021 року [PERSON] уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» Кредитний договір №2095319050. Цей Договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК"ЦФР" (розміщені на сайті ТОВ "ФК"ЦФР" www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомилася до укладення Договору та до яких Позичальник приєдналася підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 08.11.2023 роу між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними Договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 року "Реєстр прав вимог" ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17915,51 грн., з яких: 10260,41 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,06 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; 7654,04 грн. - загальна заборгованість по комісії. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.11.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2095319050 від 25.03.2021 року в сумі 17915,51 грн., з яких: 10260,41 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,06 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; 7654,04 грн. - загальна заборгованість по комісії. А тому, позивач просить стягнути на його користь вказану заборгованість із відповідача. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 06.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судові засідання не з`явилася, про час і місце їх проведень повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, а також будь - яких клопотань на адресу суду не направляла. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] . За цією адресою відповідачу надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.12, ч. 1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 25.03.2021 року [PERSON] уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» Кредитний договір №2095319050. Згідно умов вказаного договору сума кредиту становить 15 749 грн. 00 коп., строк кредитування - 12 місяців. Окрім того, відповідачем [PERSON] підписано паспорт кредиту № 5319050, яким, серед іншого, визначено загальні витрати за кредитом (5803 грн. 70 коп.) та реальну річну процентну ставку (67,76%). У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором № 2095319050 від 25.03.2021 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 17915,51 грн., з яких: 10260,41 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,06 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; 7654,04 грн. - загальна заборгованість по комісії. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2095319050 від 25.03.2021 року за період з 08.11.2023 року по 31.08.2024 року. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. [PERSON] також повідомлена про відступлення права вимоги за договором та необхідність сплачувати платежі на рахунки АТ «Таскомбанк», про що свідчить її власноруч проставлений підпис. В подальшому 08.11.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалося передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними Договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 року "Реєстру прав вимог" ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 17915,51 грн., з яких: 10260,41 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,06 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; 7654,04 грн. - загальна заборгованість по комісії. Згідно із ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № 2095319050 від 25.03.2021 року. Зазначеним договором були визначені предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого, відповідач має заборгованість за вказаним вище кредитним договором. Разом із тим, як вбачається із розрахунку заборгованості, представленого позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача становить 17915,51 грн. та складається із: 10260,41 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,06 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; 7654,04 грн. - загальна заборгованість по комісії. Попри це, суд зазначає, що розмір комісії, яку повинна сплачувати відповідач [PERSON] , кредитним договором № 2095319050 від 25.03.2021 року, а також паспортом кредиту № 5319050, не визначений. Відповідно, доказів наявності у відповідача обов`язку по сплаті комісії стороною позивача не представлено. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути розмір заборгованості по тілу кредиту - 10 260 грн. 41 коп. та заборгованість по відсоткам в розмірі 1 грн. 06 коп., що разом становить 10 261 грн. 47 коп. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 3028,00 грн. судового збору. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача розмір судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 1734 грн. 34 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial