Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість: за договором фінансового кредиту № 35998-06/2024 від 27 червня 2024 року у розмірі 53189 грн. 25 коп., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 17810 грн, суми заборгованості за відсотками у розмірі 25379 грн. 25 коп., суми заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 10000 грн.; за договором фінансового кредиту № 18780-07/2024 від 16 липня 2024 року у розмірі 16800 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3500 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6300 грн., а всього заборгованість за договорами у загальному розмірі 69989 гривень 25 коп., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили, правом надання відзиву на позов не скористався. Причини їх неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, а тому з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи. Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги\~статті 121 ЦПК України\~про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути цю справу в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Судом встановлено, що 27 червня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» був укладений договір про надання фінансового кредиту (кредитний договір) № 35998-06/2024. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, у\~ [PERSON] утворилася заборгованість\~у розмірі 53189 грн. 25 коп., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 17810 грн, суми заборгованості за відсотками у розмірі 25379 грн. 25 коп.; суми заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 10000 грн. 19.11.2024 року між\~ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №\~191124/2, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 35998-06/2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників від 19.11.2024 до Договору Факторингу №191124/2 від 19.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 53189 грн. 25 коп., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 17810 грн, суми заборгованості за відсотками у розмірі 25379 грн. 25 коп.; суми заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 10000 грн. Також судом встановлено, що що 16 липня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» був укладений договір про надання фінансового кредиту (кредитний договір) № 18780-07/2024. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, у\~ [PERSON] утворилася заборгованість\~у розмірі 16800 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3500 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6300 грн. 19.11.2024 року між\~ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №\~191124/2, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 18780-07/2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників від 19.11.2024 до Договору Факторингу №191124/2 від 19.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 16800 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3500 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6300 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», внаслідок чого [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за наступними договорами: за договором фінансового кредиту № 35998-06/2024 від 27 червня 2024 року у розмірі 53189 грн. 25 коп., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 17810 грн, суми заборгованості за відсотками у розмірі 25379 грн. 25 коп., суми заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 10000 грн.; за договором фінансового кредиту № 18780-07/2024 від 16 липня 2024 року у розмірі 16800 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3500 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6300 грн. При таких обставинах позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами та витрат знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, а тому суд вважає можливим позов задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами: за договором фінансового кредиту № 35998-06/2024 від 27 червня 2024 року у розмірі 53189 грн. 25 коп., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 17810 грн, суми заборгованості за відсотками у розмірі 25379 грн. 25 коп., суми заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 10000 грн.; за договором фінансового кредиту № 18780-07/2024 від 16 липня 2024 року у розмірі 16800 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3500 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6300 грн., а всього заборгованість за договорами у загальному розмірі 69989 гривень 25 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved