Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

І. Опис позовних вимог та позицій сторін 04 липня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь сплачені ним як поручителем грошові кошти в розмірі 1200,00 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.02.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ним було укладено договір поруки, за яким він поручився перед кредитором за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 39/К від 07.03.2007 року. Рішенням суду з нього, як з поручителя, було солідарно стягнуто кредитну заборгованість. На виконання виконавчих документів в рамках виконавчих проваджень з рахунків позивача було примусово списано кошти: 30.03.2024 року та 29.11.2024 року на загальну суму, що перевищує 1200 грн. Посилаючись на п. 4.1 Договору поруки та положення ст. ст. 556, 1212 ЦК України, позивач просить стягнути з боржника суму виконаного ним зобов`язання. ІІ. Рух справи та процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 липня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Поліщук І.О. До відкриття провадження у справі суддя Поліщук І.О. заявила самовідвід. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14 липня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Леонову О.С. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.07.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 21.07.2025 року до суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 24.07.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. ІІІ. Доводи сторін В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Також позивач просив стягнути витрати на правову допомогу згідно з поданою заявою та доданими доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Осадчий А.Ю. позов не визнав, підтримав раніше поданий через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування позиції зазначив, що на даний час грошові зобов`язання за кредитним договором виконані лише частково. На думку сторони відповідача, відповідно до практики Верховного Суду (зокрема у справах № 6-466цс15, № 910/22259/17), до поручителя переходять права кредитора (ст. 556 ЦК України) лише у випадку повного виконання зобов`язання. Оскільки борг перед банком становить значну суму (понад 68 тис. доларів США), часткове погашення боргу поручителем не створює підстав для регресної вимоги. Також представник відповідача зазначив, що п. 4.1 договору поруки передбачає набуття права зворотної вимоги в разі виконання зобов`язання, а не його частини. IV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 07.03.2007 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 39/К. 28.02.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки. За умовами цього договору Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати всім своїм майном за виконання Позичальником ( [PERSON] ) зобов`язань по кредитному договору. Згідно з п. 4.1 Договору поруки, в разі виконання зобов`язання перед Кредитором Поручитель набуває права зворотної вимоги до Позичальника в розмірі виконаного зобов`язання. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.10.2010 року (з урахуванням змін, внесених рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21.02.2012 та Додатковим рішенням від 14.09.2012) стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 581 940,54 грн. На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-879/10 від 26.09.2012 року. Примусове виконання рішення здійснювалося приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. (ВП № 74454657 та ВП № 75953425). Згідно з наданими позивачем платіжними інструкціями та матеріалами виконавчого провадження, з рахунків [PERSON] (як солідарного боржника) було стягнуто кошти на погашення боргу: 30.03.2024 року у сумі 663,12 грн. та 29.11.2024 року у сумі 600,00 грн. Листом приватного виконавця від 07.08.2025 № 20475 підтверджено, що загальна заборгованість залишається непогашеною і становить значну суму, проте факт часткового погашення боргу за рахунок коштів поручителя [PERSON] знайшов своє підтвердження. V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги через неповне погашення кредитної заборгованості, виходячи з наступного. Дійсно, ч. 2 ст. 556 ЦК України передбачає, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні. Судова практика переважно тлумачить цю норму як таку, що передбачає перехід прав кредитора (суброгацію) лише у разі повного виконання зобов`язання, щоб не порушувати права первісного кредитора. Однак, спірні правовідносини регулюються не лише ст. 556 ЦК України, але й умовами укладеного між сторонами Договору поруки та нормами, що регулюють солідарну відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Оскільки [PERSON] є поручителем, а не співпозичальником, частка його особистого боргу у основному зобов`язанні дорівнює нулю, а отже він має право на відшкодування всього сплаченого за боржника. Крім того, згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 4.1 Договору поруки від 28.02.2008 року сторони прямо погодили, що Поручитель набуває права зворотної вимоги до Позичальника в розмірі виконаного зобов`язання. Даний пункт договору не містить застереження про те, що право вимоги виникає виключно після погашення всієї суми кредиту. Таким чином, позивач, сплативши за рахунок власних коштів частину боргу відповідача, набув право вимоги до останнього на суму фактично сплачених коштів на підставі договірної умови (п. 4.1 Договору) та в порядку регресу. Заперечення відповідача не спростовують факту сплати позивачем боргу відповідача та не звільняють останнього від обов`язку відшкодувати ці витрати. Позивач просить стягнути 1200 грн. Судом встановлено сплату позивачем суми, що перевищує заявлені вимоги (663,12 + 600 = 1263,12 грн), проте суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), тому позов підлягає задоволенню у розмірі 1200 грн. VI. Розподіл судових витрат Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, на підтвердження чого надано Договір про надання правової допомоги від 22.07.2024, Додаткову угоду №1 від 01.07.2025 та звіт про виконані роботи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу повинен бути співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаними роботами. Враховуючи незначну складність справи (спрощене провадження), ціну позову (1200 грн), сталу судову практику з подібних питань, а також обсяг підготовлених документів, суд вважає заявлену суму у 5000 грн надмірною. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1200,00 грн, що є співмірним із захищеним правом та складністю справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved