Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №808444692 від 15.07.2021 у розмірі 67583 грн 00 коп. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. Позов обґрунтовано тим, що 15 липня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений кредитний договір №808444692 на суму 19000 грн 00 коп. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8P34K. Відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заяву на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон. Без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Кредитний договір укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. Отже, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 19000 грн 00 коп. 15.07.2021 на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку він вказав у заявці при укладенні кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право грошової вимоги до боржників (відповідача) за кредитним договором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі, щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до п.5.3.3. договору факторингу визначено, що фактор - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 30\~жовтня 2023\~року між\~ТОВ «ТАЛІОН\~ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» був укладений договір факторингу №30/1023-01. Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до п.5.3.3. договору факторингу ТОВ «ФІНАНСОВА КРМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 04 червня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до умов договору факторинг перехід від ТОВ «ФІНАНСОВА КРМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2 після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників щодо заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 04 червня 2025 року за договором факторингу від ТОВ «ФІНАНСОВА КРМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 67583 грн 00 коп. Факт переходу прав вимоги за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників №б/н від 04 червня 2025 року до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у порядку визначному кредитним договором. Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання, щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 67583 грн 00 коп., яка складається з наступного : 19000 грн 00 коп.- заборгованість по тілу кредиту; 48583 грн 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою від 28 серпня 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 26.09.2025 відповідач надав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Посилається на те, що позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника за кредитним договором №808444962 від 15.07.2021, оскільки договір між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» \~№28/1118-01\~укладений 18.11.2018,\~тобто договір\~кредиту був\~укладений вже\~після укладення\~договору кредиту\~15.07.2021.\~Вважає,\~що на\~момент укладення\~ договору\~факторингу ще\~не \~виникло зобов`язання\~між первісним\~кредитором та\~боржником.\~За договором\~факторингу право\~вимоги є\~похідним від\~кредитного договору,\~тому договір\~факторингу не\~може бути\~укладеним раніше\~кредитного договору,\~за яким\~переходить право\~вимоги.\~Оскільки ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»\~ \~на момент\~укладення договору\~факторингу 28.11.2018\~право вимоги\~до боржника\~у зобов`язанні\~ не\~набуло,\~таке право\~не могло\~бути передане\~цим товариством\~на підставі\~даного договору\~ТОВ «ТАЛІОН\~ПЛЮС»,\~а в\~подальшому ТОВ\~«ФК «ЮНІТ\~КАПІТАЛ».\~Також вважає\~недоведеним факт\~передання грошей\~боржнику первісним\~кредитором,\~а надані\~докази позивачем\~такими,\~що не\~відповідають \~інструкції про\~безготівкові розрахунки\~в національній\~валюті від\~21.01.2004\~№22,\~вимогам положення\~про організацію\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України\~від 04.07.2018\~№75,\~законодавству про\~бухгалтерський облік,\~вимогам інших\~нормативно-правових\~актів,\~а тому\~є неналежними\~та недопустимими\~доказами.\~Крім того,\~вважає,\~що після\~спливу \~строку дії\~договору ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»,\~а після\~нього наступний\~кредитор ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»\~неправомірно продовжили\~нараховувати відсотки\~на суму\~кредиту,\~що призвело\~до помилкового\~та завищеного\~визначення загальної\~суми відсотків\~за користування\~кредитом.\~Щодо стягнення\~витрат на\~правничу допомогу, відповідач вважає, що витрати на правничу допомогу з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, обставин справи та фінансового стану обох сторін, не перевищують 2000 грн 00 коп. 06.09.2025 до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якій він просить позов задовольнити, зазначив, що підтвердженням здійсненням перерахування кредитних коштів є факт передачі товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на підставі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами договору. Щодо договору факторингу від 28.11.2018 , то додатковими угодами строк дії договору факторингу був продовжений до 31.12.2024. Нарахування відсотків за користування кредитом позивач вважає правильним, таким, що відповідає умовам кредитного договору. Витрати на правничу допомогу, вважає доведеними належними доказами. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві позивач надав суду паперову копію електронного договору кредитної лінії №808444692 укладеного 15 липня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] . Відповідно до\~умов договору\~кредитодавець зобов`язується\~ надати\~позичальнику кредит\~у вигляді\~кредитної лінії,\~у розмірі\~кредитного ліміту\~на суму\~19000\~грн 00\~коп.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~ а\~позичальник зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування кредитом відповідно до умов договору, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до п.1.3 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 19000 грн 00 коп. одразу після укладення договору, який має бути повернений до 14.08.2021. Відповідно до п.1.7 договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 14.08.2021. Відповідно до\~п.1.9\~договору \~за користування\~ кредитом\~позичальник зобов`язується\~ сплачувати\~ кредитодавцю\~проценти за\~ користування\~кредитом,\~які нараховуються\~в наступному\~порядку :\~ виключно\~на період\~строку \~визначеного у\~пункті 1.7.\~договору \~нарахування процентів\~за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 215,35 процентів річних, що становить 0,59 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п.4.1 невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Договір містить електронний підпис відповідача - одноразовий ідентифікатор MNV8P34K. Також позивач надав суду алгоритм дій ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладення кредитних договорів; довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору; копію заявки на тримання грошових коштів в кредит від 15 липня 2021 року; правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №808444692 від 15 липня 2021 року; платіжне доручення про переказ коштів у розмірі 19000 грн 00 коп. згідно договору №808444692 від 15.07.2021 [PERSON] для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] . Отже, Договір був укладений в електронній формі, який відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 08.11.2023 відповідачем заявка на кредит подана 15.07.2021 о 17:30. Акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором): Одноразовий ідентифікатор MNV8P34K відправлено позичальнику 15.07.2021 17:33:52 на номер телефону [NUMBER] , ідентифікатор введено позичальником/відправлено Товариству 15.07.2021 о 17:34:42, перерахування грошових коштів позичальнику здійснено 15.07.2021 о 17:34:49. Позичальник має можливість завантажити собі на персональний комп`ютер проект договору (оферту) в електронному вигляді, як це передбачено абзацом 2 частини 7статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні частини 3 пункту 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, Позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного Позичальником в Заявці на кредит. Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником договору. Отже, інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства, необхідно ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «ТАК», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено відповідачем. Тобто,\~без отримання\~листа на\~адресу електронної\~пошти та/або\~смс-повідомлення,\~без здійснення\~входу на\~сайт товариства\~за допомогою\~логіну і\~пароля особистого\~кабінету кредитний\~договір між\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та [PERSON] не був би укладений. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», за договором №808444692 від 15.07.2021 сума заборгованості [PERSON] за період з 15.07.2021 по 14.09.2021 по тілу кредиту складає - 19000 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами -23237 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог позивач надав суду копію договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до додаткової угоди №19 від 28 листопада 2019 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сторони дійшли згоди викласти п.8.2 Договору в наступній редакції : «8.2. Строк дії цього договору починає перебіг у момент визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до додаткової угоди №26 від 31грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до додаткової угоди №27 від 31 грудня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно. Відповідно до додаткової угоди №31 від 31 грудня 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно. Відповідно до додаткової угоди №32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року, у зв`язку з чим погодили внести зміни до п. 8.2 договору. Замінивши в ньому попередню дату новою 31 грудня 2024 року, доповнити договір пунктом 11.10 та викласти розділ 3 договору у новій редакції. Також позивач надав копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплатою суми фінансування за реєстром прав вимоги №151 від 14.98.2021 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 датованого 31.12.2021. На обґрунтування позовних вимог позивач надав суду копію договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року укладеного між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»; платіжну інструкцію від 31 жовтня 2023 №4939 про оплату за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 та договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023. Позивач надав окремі аркуші Реєстру боржників до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», за договором №808444692 від 15.07.2021 [PERSON] сума заборгованості по тілу кредиту за період з 14.09.2021 по 30.10.2023 складає - 19000 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами - 48583 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог позивач надав суду копію договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»; копію акта прийому передачі реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року. Відповідно до платіжної інструкції від 25 червня 2025 №483, від 10 червня 2025 року №467, від 10 червня 2025 року №468, від 11 червня 2025 року №469, від 11 червня 2025 №470, від 19 червня 2025 року №478, від 19 червня 2025 року №479 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перерахувало ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» кошти оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №04/06/25 від 04.06.2025. Позивач надав окремі аркуші Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів, які б свідчили про визнання недійними вказаних вище договорів у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності ( постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №\~607/11746/17). Таким чином, копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами переходу права вимоги у спірних правовідносинах. Оцінюючи заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов\-язків, передбачених законом. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» належними доказами передання коштів в межах надання платіжної послуги є платіжна інструкція платника та повідомлення надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції. При цьому, згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такі документи мають відповідати вимогам для первинних документів. Суду надано сформовану директором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» виписку з особового рахунку за кредитним договором №808444692 від 15.07.2021, за яким заборгованість за договором станом на 25.06.2025 становить 67583 грн 00 коп., що включає у себе прострочену заборгованість за сумою кредиту у розмірі 19000 грн 00 коп.; прострочену заборгованість за процентами - 48583 грн 00 коп. Зазначена довідка не містить обов`язкових реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України №75 від 04.07.2018 та фактично є довідкою про розмір заборгованості, яку суд оцінює в сукупності з іншими доказами. На підтвердження виконання зобов`язання за договором кредитної лінії №808444692 від 15.07.2021 позивач додав до позовної заяви довідку ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 23.05.2025 за №808444692/2305025/ відповідно до якої на виконання вказаного кредитного договору кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції про перерахування 19000 грн 00 коп. на рахунок [PERSON] 15.07.2021. Суду ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» також надане платіжне доручення №f4dс4ba-b591-4991-922b- db75bfа18388 від 15.07.2021 про переказ коштів згідно договору №808444692 від 15.07.2021 в розмірі 19000 гривень, отримувач [PERSON] . На виконання ухвали суду про витребування доказів від 20.10.2025, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Також на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав суду виписку по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 15.07.2021 по 20.07.2021, яка містить інформацію про зарахування 15.07.2021 переказу на карту грошових коштів у сумі 19000 грн 00 коп. Враховуючи викладене вище та положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, натомість погодила зі своєї сторони всі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. При цьому, договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, використання якого не можливе без проходження відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу нею на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. З наданих суду доказів вбачається, що під час укладення кредитного Договору №808444962 від 15.07.2021 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах, шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Суду підтверджено інформацію про отримання відповідачем коштів в розмірі 19000 гривень за кредитним договором №№808444962 від 15.07.2021 на картку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ). Отже, позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами виникнення між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених у кредитному договорі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №\~917/1739/17\~(провадження №12-161гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду». Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір №808444962 від 15.07.2021, згідно з яким сума кредиту становить 19000 грн 00 коп. Також згідно з п.1.7 зазначеного Договору, строк кредиту становить 30 днів. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», за договором №808444692 від 15.07.2021 сума заборгованості за процентами у розмірі 23237 грн 00 коп. нарахована за період з 15.07.2021 по 14.09.2021., тобто проценти нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування. Проте, заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (з 15.07.2021 по 14.08.2021), відповідно до вказаного розрахунку, становить - 3363 грн 00 коп. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тому перерахування боргу новим кредитором, що збільшило суму боргу, проведено безпідставно. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено статтею 1048 ЦК України і умовами Договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 19000 грн 00 коп. суми позики та 3363 грн 00 коп. нараховані відсотки за 30 днів - період кредитування, що разом становить 22363 грн 00 коп. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. У відзиві на позо відповідач вважає, що витрати на правничу допомогу з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, обставин справи та фінансового стану обох сторін, не перевищують 2000 грн 00 коп. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд також звертає увагу на те, що не є обов`язковими для суду\~зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи вказане питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. \~ \~ \~ \~Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021року по справі №380/887/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп., та 3028 грн 00 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову. На підтвердження понесених витратна правову допомогу позивач надав суду договір №05-06/25-01 про надання правничої допомоги від 05 червня 2025 року, укладений між адвокатським бюро «ТРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»;\~протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 05 червня 2025 року; додаткову угоду №25770574940 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року;\~акт прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року, копію ордера на надання правничої допомоги; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю; копію посвідчення адвоката України. У такий спосіб позивачем у справі підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Зокрема, суд зазначає, що складання позовної заяви про стягнення боргу за кредитним договором не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, справа розглядається у спрощеному провадженні, без виклику сторін у судове засідання, тобто, надання правничої допомоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» адвокатським об`єднанням в даній справі зводилося до складання позовної заяви. Враховуючи, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є малозначною, ціна позову не перевищує ста прожиткового мінімуму для працездатних осіб, незначні обсяги виконаної адвокатом роботи, виходячи з принципів пропорційності, співмірності,\~розумності, суд дійшов висновку про те, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 33,08%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 801 грн 32 коп.

Outcome: partial