Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

20.10.2025 ТОВ «Споживчий центр» через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернулося з цим позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 19.07.2023 між ними на умовах строковості, платності і поворотності укладений кредитний договір № 19.07.2023-100002153 (у тексті - кредитний договір № 19.07.2023-100002153 від 19.07.2023, кредитний договір, договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит на строк 140 днів в розмірі 10000,00 грн, які позичальник зобов`язується використати на зазначені у договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за даним кредитним договором, станом на 05.12.2023 в нього утворилась заборгованість у сумі 24499,91 грн, що складається із заборгованості за наданим кредитом у розмірі 9000,00 грн, процентами у розмірі 13999,91 грн та комісією за надання кредиту у розмірі 1500,00 грн. З цих підстав позивач просить стягнути на його користь з відповідача вищезазначену суму боргу, а також витрати зі сплати судового збору. Ухвалою від 22.10.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 13, 14). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачеві і представникові позивача копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надіслано та доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 23.10.2025, що підтверджується відповідними довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 16, зворот а. с. 16). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.10.2025, яка надіслана 22.10.2025 відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, повернулась до суду без вручення 28.10.2025 (а. с. 17, 18). 03.11.2025 судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 20). Судове засідання призначено на 24.11.2025 (зворот а. с. 20). Позивачеві і представникові позивача копію ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 22.10.2025 і судову повістку про виклик до суду в цивільній справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 04.11.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 23, зворот а. с. 23). Копії ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.10.2025 і про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 03.11.2025, та судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, які 04.11.2025 надіслані відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, повернулись до суду без вручення 07.11.2025 (а. с. 24, 25). 04.11.2025 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 22). Позивач і представник позивача в судове засідання 24.11.2025 року не з`явилися; в абзаці 4 прохальної частини позовної заяви представник позивача просить суд розгляд справи проводити за його відсутності (зворот а. с. 4). Відповідач в судове засідання 24.11.2025 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позов або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин, згідно положень зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзацом 2\~ч.\~2\~ст.\~639\~ЦК України\~передбачено,\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні запроваджено і врегульовано порядок укладення договорів в мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з\~ч.\~6\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь\~особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Абзацом 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 вказаного Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що [PERSON] під час укладення кредитного договору № 19.07.2023-100002153 пройшов ідентифікацію\~шляхом використання\~системи ВankID\~Національного банку\~України,\~під час\~якої ТОВ «Споживчий центр» з документів позичальника, створених на матеріальних носіях та електронних даних забезпечено однозначне встановлення особи відповідача. ТОВ «Споживчий центр» є абонентом системи ВankID Національного банку України з 26.10.2020. 19.07.2023 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора «С269», який надісланий йому смс-повідомленням на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний ним як фінансовий, підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) № 19.07.2023-100002153 і заявку з такими умовами видачі кредиту: розмірі - 10000,00 грн, строк - 140 днів, дата повернення - 05.12.2023, процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України - 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми. Також за допомогою одноразового ідентифікатора «С269» відповідач підписав додаток до анкети позичальника і таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 19.07.2023-100002153 від 19.07.2023 про споживчий кредит, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] . Зазначений одноразовий ідентифікатор надісланий відповідачу на його номер мобільного телефону, який він вказав в заявці на отримання кредиту. Також у цій заявці [PERSON] вказав реквізити належного йому електронного платіжного засобу для перерахування коштів за даним та наступними договорами: 5168-74??-????-8585. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються інші сторони цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні\~замовлення,\~зробленого під\~логіном і\~паролем,\~формується електронний\~документ,\~в якому\~за допомогою\~інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Згідно з п. 10.3. кредитного договору позичальник має право протягом 14 днів з дня укладення договору відмовитися від договору у порядку, визначеному законодавством. При цьому позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до їх повернення. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачеві, а у відповідача - повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» виконало належним чином, перерахувавши 19.07.2023 [PERSON] на вказану ним у заявці на отримання кредиту картку/рахунок кредитні кошти в сумі 10000,00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією. Довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 19.07.2023-100002153 від 19.07.2023 за період, на який надано кредит - з 19.07.2023 до 05.12.2023 підтверджується, що відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 14499,91 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 9000,00 гривень, за відсотками в розмірі 13999,91 гривень та за комісією за надання кредиту в розмірі 1500,00 гривень. Враховуючи, що [PERSON] отримав від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн, а з довідки-розрахунку вбачається, що розмір основного боргу становить 9000,00 грн, то відповідач частково погасив борг перед позивачем, повернувши йому 1000,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), у якому зазначено, що «Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами». У постанові Верховного Суду від 23.12.2020 в справі № 127/23910/14-ц зазначено, що «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитним договором № 19.07.2023-100002153 від 19.07.2023 передбачено порядок та умови погашення кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Згідно з п. 4.4. кредитного договору проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. У разі несплати кредиту та/або процентів, та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів, та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Судом встановлено, що позивач кредитний договір з відповідачем уклав, грошові кошти за цим договором отримав, але в порядку та на умовах кредитного договору № 19.07.2023-100002153 від 19.07.2023, їх не повернув. Факти укладення кредитного договору, отримання коштів і розмір заборгованості відповідачем не спростовані. Доказів невиконання позивачем умов кредитного договору, помилковості чи неправильності розміру заборгованості суду не надано. Також у суду немає доказів належного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з абзацом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд, проаналізувавши та оцінивши в судовому\~засіданні доказиза своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору № 19.07.2023-100002153 від 19.07.2023, що привело до виникнення заборгованості в сумі 24499,91 грн, яку з нього необхідно стягнути на користь ТОВ «Споживчий центр». Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00047313 від 17.10.2025 (а. с. 9). У зв`язку з повним задоволенням позову витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр». На підставі викладеного та

Outcome: approved