Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, в якій просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а також вселити у вказану квартиру. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що йому на праві власності належить частина квартири [ADDRESS] . Відповідачі перешкоджають йому у користуванні квартирою, вони не можуть домовитися про користування спірною квартирою, внаслідок чого він вимушений звернутися у суд за захистом своїх прав власності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явились, відзив на позов не надали, повідомлялись судом належним чином. Ухвалами суду відкрито провадження у справі, прийняті до розгляду збільшені позовні вимоги, справа призначена до судового розгляду, постановлено проведення заочного розгляду справи . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності, видане приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. , [PERSON] є власником частини двокімнатної квартири загальною площею 71,2 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстровано 27.06.2018р. Інша частина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (на підставі свідоцтва виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконкому ХМР). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. При зверненні з позовом до суду позивач зазначив що він, як співвласник квартири, позбавлений можливості користуватися нею, відповідачі не є його родичами, згоди досягти щодо користування житлом поза судовому порядку вони не можуть та просив визначити порядок користування квартирою. Згідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Із матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Згідно технічного паспорту на квартиру, вона складається : житлова кімната -23,2 кв м, житлова кімната -11,2 кв м, підсобка 18,4 кв м, кухня - 11,8 кв м, коридор - 4,5 кв м, вбиральня - 2,1 кв м, в тому числі самовільно приєднані приміщення №7- 2,5 кв м, балкон - 7,1 кв м до квартири [ADDRESS] . Враховуючи частку позивача та відповідача [PERSON] у квартирі, складання квартири із двох житлових кімнат, відсутності домовленості між співвласниками про порядок користування, відсутності будь-яких пояснень зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування квартирою: позивачу виділити у користування житлову кімнату №6 площею 23,2 кв.м., відповідачу [PERSON] у користування житлову кімнату №5 площею 11,2 кв.м. Підсобку 18,4 кв. м, кухню - 11,8 кв м, коридор - 4,5 кв м, вбиральню - 2,1 кв.м. залишити у загальному користуванні між співвласниками. Приєднані приміщення до квартири №7- 2,5 кв м, балкон - 7,1 кв.м . при визначенні порядку користування, судом не враховуються, оскільки є самовільно приєднаними, внаслідок чого не є об`єктом нерухомого майна, яке на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не є співвласником спірної квартири, внаслідок чого на неї не розповсюджуються положення ст. 358 ЦК України . Обраний судом варіант порядку користування квартирою надає сторонам можливість врегулювати спір з приводу користування приміщеннями квартири. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (статті 379, 382 Цивільного кодексу України). Права власника квартири визначені статтею 383 Цивільного кодексу України, статтею 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідачі є зареєстрованими у кв. [ADDRESS] . Із відповідей ХРУП №1 ГУНП в Харківській області вбачається, що позивач неодноразово звертався із заявами до поліції з приводу перешкод [PERSON] та [PERSON] у допуску його у кв. [ADDRESS] . У відповідях поліції зазначено, що це є цивільно-правові відносини. Враховуючи перешкоджання відповідачами позивачу у користуванні та проживанні в частці кв. [ADDRESS] , суд вважає за необхідне усунити [PERSON] перешкоди та вселити у вказану квартиру. Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved