Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 28 серпня 2025 року позивач звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований\~16.07.2016 року Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №290, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] »; після розірвання шлюбу залишити малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , проживати разом із матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 липня 2016 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Позивач зазначає, що протягом останнього часу сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім`ю. З 2025 року фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, разом сторони не проживають та в кінцевому результаті вирішили розлучитись, щоб побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю. Подальше збереження шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить спільним інтересам сторін. Спору про поділ спільного сумісного майна у сторін на час вирішення справи не виникає, оскільки сторони з приводу цього питання будуть вирішувати шляхом досудового врегулювання. За обставин формального існування шлюбних відносин між сторонами, позивач звертається до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб. ІІ. Виклад позиції відповідача. 14.10.2025 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.09.2025 року матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області. Матеріали цивільної справи надійшли до Херсонського міського суду Херсонської області 03.10.2025 року та відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції разом із Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 року передані Головуючому судді Булах Є.М. 07.10.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 19.11.2025 року. 14.10.2025 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. 30.10.2025 року від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 16 липня 2016 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 16.07.2016 року Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №290 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у подружжя народилася дитина: -донька, [PERSON] , [INFO] , про що 17.10.2019 року Корабельним районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №697 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яка за позицією позивача проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, про що сторона відповідача не заперечувала. На теперішній час сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Подружніх стосунків не підтримують та прийшли до стійкого переконання у необхідності розірвання шлюбу та неможливості збереження сім`ї. За твердженням позивача та обставини визнання обґрунтувань позову та позовних вимог відповідачем, заходи примирення що вживалися подружжям самостійно бажаних результатів не дали, подружжя не примирилося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує при таких обставинах щодо розірвання шлюбу. На теперішній час сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Подружніх стосунків не підтримують та прийшли до стійкого переконання у необхідності розірвання шлюбу. Шлюб існує формально. Спір щодо визначення участі батьків в утриманні дітей між сторонами на час розгляду справи не заявлено. Як зазначено позивачем та визнано відповідачем, після розірвання шлюбу малолітня дитина залишається проживати з матір`ю, про що сторони заперечень не висловили. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя на час вирішення питання про розірвання шлюбу між сторонами відсутній. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, частини першої\~статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою\~статті 112 СК\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. При встановлених обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, збереження сім`ї є неможливим. Крім того, як встановлено судом, дитина: [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю. Проживання дитини із матір`ю, не позбавляє батька приймати участь у вихованні та її розвитку. Згідно частини 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати дитина, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріалами справи підтверджується, що спір між батьками про визначення місця проживання їх спільної дитини відсутній, і докази про зворотнє станом на час ухвалення рішення у справі відсутні. Заперечень від відповідача щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю до суду не надходило, доказів наявності спору щодо питання про залишення проживання дитини з матір`ю матеріали справи не містять. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 провадження №61-14859св19. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне залишити на проживання дитини разом із матір`ю. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за\~статтею 113 СК України\~після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що особою, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу заявлено про бажання й надалі іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу, з огляду на що на підставі\~ст.113 СК України\~суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам подружжя. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved