Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

27 січня 2021 року [PERSON] як правонаступник [PERSON] за договором відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою від 28.10.2015 року у розмірі 3500 доларів США. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28 жовтня 2015 року [PERSON] за попередньою усною домовленістю взяла у борг у [PERSON] 3500 доларів США, надавши позикодавцю власноруч написану боргову розписку. Згодом [PERSON] зникла і перестала відповідати на телефонні дзвінки, борг не повернула й до наступного часу. 09.12.2020 року [PERSON] склав вимогу про повернення коштів за борговою розпискою та 10.12.2020 року направив цю вимогу [PERSON] разом із повідомленням про відступлення прав вимоги від 09.12.2020 року та договором відступлення прав вимоги (цесії) від 09.12.2020 року, який був укладений між [PERSON] (цедентом) та [PERSON] (цесіонарій), відповідно до умов якого [PERSON] набув право вимоги до [PERSON] за борговою розпискою від 28.10.2025 року. Оскільки боргові суми не повернуті, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь 3500 доларів США. Подалі, у листопаді 2021 року до суду надійшли: клопотання представника [PERSON] адвоката Никонової М.О. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. відповідно до доданої до клопотання копії квитанції до прибуткового касового ордера №6 від 29.10.2021 року, а також заява адвоката Никонової М.О. про розгляд справи за її відсутністю із зазначенням, що позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити у повному обсязі. Подалі позивач [PERSON] надав заяви про розгляд справи за його відсутністю, свої позовні вимоги підтримав за заявленими підставами та просив їх задовольнити. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 02.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.05.2021 року, яке було відкладено за клопотанням представника відповідачки [PERSON] адвоката Кузнецова А.І. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. 08.05.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідачки [PERSON] адвоката Кузнецова А.І.на позовну заяву [PERSON] , в якому міститься прохання про відмову у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що дані правовідносини вже були предметом розгляду у цивільній справі№ 644/4885/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] (який [INFO] ) до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О. про визнання прострочення кредитора, про визнання договору позики в частині недійсним, визнання договору позики таким, що виконаний належним чином і в повному обсязі, про розірвання договору іпотеки, про витребування правовстановлюючих документів на квартиру з чужого незаконного володіння. Так, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.09.2017р. позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Визнано договір позики, укладений 28.10.2015р. між [PERSON] (Позикодавцем) та [PERSON] , [PERSON] (Позичальниками)\~в простій\~письмовій формі,\~-\~таким що\~припинений,\~у зв`язку\~з його\~виконанням (Позичальниками).Визнано недійсними\~п.п.\~4,\~4.1.,\~4.2.,\~7,\~11,\~12,\~16\~Договору позики\~від 28.10.2015р.\~між Позикодавцем\~та Позичальниками.Визнано Договір\~іпотеки,\~що укладений\~28.10.2015р.,\~між [PERSON] ,\~ [PERSON] \~(Іпотекодавцями)\~ та\~ [PERSON] \~(Іпотекодержателем),\~та посвідчений\~приватним нотаріусом\~Харківського міського\~нотаріального округ\~Лавіндою Н.О.,\~за реєстраційним\~номером 4534,\~припиненим,\~у зв`язку\~із повним\~та належним\~виконанням боргового\~зобов`язання.Скасовано заборону,\~накладену на\~предмет іпотеки:\~трикімнатну квартиру [ADDRESS] ,\~загальною площею\~70,2\~кв.м.,\~житловою площею\~40,8\~кв.м.,\~на підставі\~договору іпотеки,\~що укладений\~між Іпотекодавцями\~та Іпотекодержателем\~від 28.10.2015\~року,\~та посвідчений\~приватним нотаріусом\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Лавіндою Н.О.\~за реєстраційним\~номером 4534,\~та виключено\~вказане майно\~з Державного\~реєстру обтяжень.Витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] правовстановлюючі документи: договір дарування на квартиру за вказаною адресою, яка належить [PERSON] , [PERSON] ,\~посвідчений Четвертою\~Харківською державною\~нотаріальною конторою\~05.11.2002\~року за\~реєстраційним номером\~2-4199.В частині вимог [PERSON] , [PERSON] про визнання прострочення кредитора відмовлено. Постановою Апеляційногосуду Харківськоїобласті від 28.03.2018р.\~апеляційну скаргу представника [PERSON] \~задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.09.2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними п.п. 4, 4.1., 4.2., 7, 11, 12, 16 Договору позики від 28.10.2015р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] скасовано та постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні цих вимог\~відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 року\~касаційну скаргу\~ [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.09.2017р. в нескасованій частині та постанову Апеляційного суду Харківської області від 28.03.2018р. залишено без змін. Представник відповідачки вважає, що встановлені у цивільній справі№ 644/4885/16-ц обставини не підлягають доведенню у розумінні ч.4 ст. 82 ЦПК України, а надана позивачем боргова розписка [PERSON] лише підтверджує укладені між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] договору позики та іпотеки від 28.10.2015 року. Також зазначає, що договір відступлення прав вимоги від 09.12.2020, що укладений між [PERSON] і [PERSON] , не містить розміру грошових коштів , що свідчить про розрахунок сторін за цим договором, і вимога, з якою позивач звернувся до відповідачки щодо повернення коштів, фактично виконана ще первісному кредитору - [PERSON] , який в шахрайський спосіб продав позивачу [PERSON] неіснуючий борг. Також адвокатом Кузнецовим А.І. зазначено у відповіді на позовну заяву, що попередня (орієнтована) сума витрат на професійну правничу допомогу складає 20\~000 грн., остаточний розрахунок із наданням відповідних доказів будуть подані стороною відповідача відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21.09.2023 року вирішені клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Кузнецова А.І. та закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначений по суті. Ухвалою Чугуївського\~міського суду\~Харківської області\~від 14.12.2023\~року відмовлено\~у задоволенні\~заяви представника\~відповідача [PERSON] \~-\~адвоката Кузнецова\~А.І.\~про відвід\~головуючого судді\~Карімова І.В.\~у справі\~№ 636/283/21\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 24 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Кузнецова А.І. про зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини 1 статті\~251, пункту 5 частини 1 статті\~253 ЦПК України. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотань адвоката Кузнецова А.І., який є представником відповідачки [PERSON] , про зупинення провадження у справі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою та про повернення в підготовче судове засідання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 18 вересня 2024 року провадження у справі за позовною заявою\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою зупинено до набрання законної сили заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області у цивільній справі № 636/6461/23. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29 травня2025 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 03.09.2025 року, яке було відкладено у зв`язку з наданням представником відповідачки [PERSON] - адвоката Кузнецова А.І. заяви про перенесення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю у невідкладних слідчих діях по кримінальному провадженню. До суду від представника відповідачки [PERSON] адвоката Кузнецова А.І. 11.11.20125 року надійшло клопотання, яке сформоване в системі «Електронний суд» 10.11.2025, про відкладення розгляду справи з посиланням на його зайнятість у слідчих діях по кримінальному провадженню № 42025142400000084 від 25.08.2025 за ч.3 ст.332 КК України щодо захисту конституційних прав підозрюваного. Просить суд звернути увагу, що в рамках цієї справи [PERSON] намагається стягнути з [PERSON] борг в розмірі 3500 доларів США, який був сплачений первісному кредиторові [PERSON] , про що зазначено у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначає, що цивільна справа № 636/6461/23 перебуває на розгляді у Верховному суді, де 04.06.2925 ухвалою ВС у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрито касаційне провадження, а факти і обставини, встановлені у справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи. Як вбачається\~з доводів\~клопотання адвоката\~Кузнецова А.І.\~ причиною\~неявки до\~суду представника\~відповідачки є\~ знову\~надання переваги\~участі у\~розгляді іншої\~справи.\~При цьому\~суд вважає,\~що наявних\~у справі\~матеріалів достатньо\~для розгляду\~справи,\~і представник\~відповідачки реалізував\~своє право\~на викладення\~відповідних аргументів\~ у\~відзиві на\~позовну заяву\~та інших\~заяв (клопотань)\~під час\~розгляду справи,\~ тому\~її подальший\~розгляд у відсутності відповідачки та її представника не є порушенням їх процесуальних прав. У постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18, провадження № 61-22682св19 зазначено наступне: «Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору». Враховуючи, що учасники справи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі\~статтею 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України). Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до\~статті\~1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті\~1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальним, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, у постанові Верховного Суду 13 грудня 2023 року у справі № 754/5522/22, провадження № 61-10415св23. З наданого позивачем та дослідженого у судовому засіданні оригіналу розписки від 28 жовтня 2015 року, складеної власноруч позичальницею [PERSON] ( із зазначенням її паспортних даних, РНОКПП та місця проживання), вбачається, що остання отримала від [PERSON] ( із зазначенням його паспортних даних, РНОКПП та місця проживання), у борг грошову суму у розмірі 3500 доларів США. Зазначені умови розписки підтверджені [PERSON] власноручним підписом.\~ В цій розписці не встановлений строк повернення позики. Як зазначено в позовній заяві у зв`язку з ухиленням [PERSON] від повернення позики, первісним позикодавцем [PERSON] 09.12.2020 року складена вимога про повернення коштів за борговою розпискою та направлена [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем копією вказаного повідомлення про відступлення права вимоги, накладною Укрпошти № 6100707642064 з інформацією про відправлення та описом вкладення від 10.12.2020. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.12. 2020 року у справі № 499/144/17,провадження № 61-8096св19 «Оригінали боргових\~розписок надано\~суду позивачем,\~що доводить\~невиконання відповідачем\~своїх зобов`язань.При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором». Як вбачається з примірника договору про відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2020 року [PERSON] відступив [PERSON] (цесіонарію) право вимоги за борговою розпискою від 28.10.2015 року на суму 3500 доларів США, яка написана [PERSON] ,, а також права, які забезпечують виконання зобов`язань та інші права, пов`язані з правами вимоги, передав в момент підписання цього договору оригінал боргової розписки від 28.10.2015року, написаної власноруч боржником, і розрахунок за даними договором проведено ще до його підписання (пункти 1-5 договору цесії). Особливістю відступлення права на підставі правочину (договору) є те, що такий правочин одночасно: 1) змінює суб`єктний склад зобов`язання на стороні кредитора; 2) як договір купівлі-продажу регулює відносини між його сторонами, при цьому обов`язком боржника (первісного кредитора) є передача новому кредитору правв обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України), документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (стаття 517 ЦК України). Копію вказаного договору про відступлення права вимоги, з копією повідомлення про відступлення права вимоги від 09.12.2020 року також направлено первісним позикодавцем [PERSON] позичальнику [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем копіями вказаних документів, накладною Укрпошти № 6100707642064 з інформацією про відправлення та описом вкладення від 10.12.2020. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано «У частині 545\~ЦК України\~передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Тлумачення абзацу 1 частини першої статті\~1046, абзацу 1 частини першої статті\~1049 ЦК України\~дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої\~статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої\~статті 1049 ЦК України)». Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем [PERSON] надано до суду оригінал боргової розписки [PERSON] , в якій не зазначено строк повернення коштів, суд доходить висновку, що борг має бути повернутий відповідачкою у порядку та строки, що встановлено частиною першою статті 1049 ЦК України, тобто протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. Суд не може погодитись з позицією сторони відповідача щодо відсутності у позивача права на стягнення зазначеної суми боргу з наступних підстав. Як зазначав у відзиві на позовну заяву [PERSON] представник відповідачки [PERSON] - адвокат Кузнецов А.І., заперечуючи проти задоволення позову, правовідносини по цій справі вже були предметом розгляду у цивільній справі№ 644/4885/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] (який [INFO] ) до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О. про визнання прострочення кредитора, про визнання договору позики в частині недійсним, визнання договору позики таким, що виконаний належним чином і в повному обсязі, про розірвання договору іпотеки, про витребування правовстановлюючих документів на квартиру з чужого незаконного володіння, і ці вимоги були задоволено частково рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.09.2017, зміненим постановою апеляційного суду Харківської області від 28.03.2018. Визнано договори позики та іпотеки від 28.10.2015 припиненими, у зв`язку із повним та належним виконанням боргового зобов`язання. Скасовано заборону, накладену на предмет іпотеки та витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] правовстановлюючі документи на квартиру. В частині позовних вимог про визнання прострочення кредитора та визнання недійсними п.п. 4, 4.1., 4.2., 7, 11, 12, 16 договору позики від 28.10.2015 відмовлено. Постановою Верховного Суду від 24.10.2018\~рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.09.2017 в не скасованій частині та постанову апеляційного суду Харківської області від 28.03.2018р. залишено без змін. Тому відповідно до ч.2 ст.\~82\~ЦПК України зазначене рішення суду у цивільній справі № 644/4885/16-ц є преюдиційним для обставин цієї справи. Крім того, договір відступлення права вимоги від 09.12.2020 є фіктивним тому що, за результатами розгляду цивільної справи № 644/4885/16-ц встановлено, що зобов`язання за договором позики і борговою розпискою від 28.10.2015 виконані у повному обсязі. Між тим, суд зазначає, що предметом розгляду справи № 644/4885/16-ц був договір позики від 28.10.2015 року, укладений між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] і [PERSON] як позичальниками, відповідно до якого позикодавець передав, а позичальники солідарно прийняли грошову суму у розмірі 98 298 гривень, що в еквіваленті складало 4300 доларів США зі строком повного погашення не пізніше 28.10.2016 року. Згідно п. 4 договору позики позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики по одній із фіксованих ставок один раз на місяць: 1,5% у календарний день, за період, за який проценти не були сплачені або 3% на місяць якщо проценти сплачуються достроково. З метою забезпечення зобов`язання було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. за реєстровим № 4534, предметом якого виступила належна позичальникам трикімнатна квартира. Предметом розгляду цієї справи є матеріально-правові відносини, що виникли між первісним позикодавцем [PERSON] (правонаступником якого є позивач [PERSON] ) та позичальницею [PERSON] , і які підтверджені розпискою останньої на суму 3500 доларів США. Тобто, у справі№ 644/4885/16-ц не досліджувалась боргова розписка [PERSON] від 28.10.2015 року, а лише договір позики від 28.10.2025, укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , та під час розгляду справи, не було встановлено, що на підтвердження укладення договору позики від 28.10.2015 року [PERSON] складала розписку про отримання коштів від 28.10.2015 року у розмірі 3500 доларів США. З урахуванням наведеного суд вважає, що обставини, встановлені у справі № 644/4885/16-ц\~є нічим іншим, як оцінкою судами всіх інстанцій наявних у матеріалах справ доказів щодо належного виконання [PERSON] і [PERSON] умов договору позики від 28.10.2025, а тому вони не мають преюдиційного значення при вирішенні цієї справи № 636/283/21. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) про те, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Крім того, як вбачається з матеріалів справи № 636/6461/23 за\~позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним і визнання боргової розписки такою, що виконана належним чином і в повному обсязі, заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2024 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено: визнано боргову розписку від 28.10.2015р., укладену між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі\~такою, що припиненою, у зв`язку з фактичним виконанням [PERSON] . Визнано недійсним договір відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2020р, укладений в простій письмовій формі між\~ [PERSON] та [PERSON] , вирішено питання про судові витрати. Між тим, постановою Харківського апеляційного суду від 07 травня 2025 року заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2024 року скасоване та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Вказана постанова апеляційного суду набрала законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку не скасована й на час розгляду цієї справи. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~вчинений сторонами правочин є дійсним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, тоді як обов`язок щодо спростування презумпції правомірності правочину покладається на відповідача. З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця\~стаття 1051 ЦК України\~надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. Між тим [PERSON] не скористалась своїм правом подати зустрічний позов про оспорювання договору позики з будь-яких підстав, та не надала достовірних доказів повернення первісному позикодавцю або позивачу суми позики в розмірі 3500 доларів США за оспорюваною розпискою. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини\~першої\~статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною\~шостою\~статті\~81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною\~першою\~статті\~76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування (частина\~перша\~статті\~77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття\~79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина\~перша\~статті\~80 ЦПК України). У частині\~першій\~статті\~89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані сторонами письмові докази, зокрема надану позивачем спірну боргову розписку, з урахуванням зазначених вище положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про укладення між сторонами договору позики, та виникнення у відповідачки заборгованості за вказаним договором, у зв`язку з його невиконанням. У зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] за борговою розпискою коштів в розмірі 3\~500 грн. підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивач [PERSON] відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід другої групи звільнений від сплати судового збору, а його позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 987,12 грн., оскільки даних про те, що остання звільнена від сплати судового збору, матеріали справи не містять. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір від 11.01.2021 року про надання правової допомоги адвокатом Никоновою М.О; копія квитанції до прибуткового касового ордеру №6 від 29.10.2021 року на суму 10\~000 грн., які отримані від [PERSON] відповідно до договору від 11.01.2021 року про надання правової допомоги; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом. Згідно пункту 5.1 договору від 11.01.2021 року про надання правової допомоги детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюються сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього договору. Між тим ні додаткових угод, ні інших доказів детального переліку послуг, а також розміру та порядку оплати позивачем адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору, до суду не надано. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у клопотанні, заявленому представником позивача адвокатом Никоновою М.О про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн. за недоведеністю цих вимог.

Outcome: partial