Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У березні 2025 року представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернувся в суд з цим позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. 07.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - ТОВ «1 БАНК») та [PERSON] укладено Договір позики №75464661 за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 грн на строк 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису zVHS0nwPwt, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. 16.06.2021 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №754646661 до Договору позики №75464661, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 2000 грн, в результаті чого розмір наданої позики становитиме - 4000 грн. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису zVHS0nwPwt, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]). 26.10.2021 ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором позики №75464661 від 07.06.2021. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423- Ф, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором позики №75464661 від 07.06.2021. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №75464661 від 07.06.2021, заборгованість [PERSON] за договором позики на час звернення з позовом до суду складає 11999,80 грн, зокрема: - 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7999,80 грн - сума заборгованості за процентами. Заборгованість у відповідача перед відповідачем утворилась у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань по погашенню наданих у позику коштів. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. Відзив на позов відповідач не подавав. ІСТОРІЯ СПРАВИ. 31.03.2025 представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. 19.05.2025 ухвалою судді Заярного А.М. справа передана за підсудністю до Жовтневого районного суду. 09.07.2025 ухвалою судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу справа передана за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду за місцем реєстрації проживання відповідача як ВПО. 12.08.2025 справа надійшла в провадження судді Заярного А.М. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ. 16.09.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 24.11.2025. За клопотанням представника позивача витребувано докази в АТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача за довіреністю Ткаченко Ю.О. в позовній заяві просила розгляд справи проводити без позивача та його представника. 23.09.2025 представник позивача, враховуючи відповідь щодо належності карткового рахунку відповідачу, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до повідомлення Міністерства соціальної політики України - [PERSON]., як внутрішньо переміщена особа, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.74). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території» за зверненням громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, за місцем їх перебування оформляються і видаються органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, довідки, що підтверджують місце їх перебування. Такі довідки видаються громадянам у день звернення на підставі паспорта громадянина України чи іншого документа, до якого згідно із Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, та письмової заяви, в якій зазначається адреса, за якою громадянину може бути вручена офіційна кореспонденція. При цьому відомості (відмітка) про місце перебування такої особи не вносяться до її паспорта. Зразок та порядок видачі довідки, що підтверджує місце перебування, зразок письмової заяви, яка подається громадянином для одержання довідки, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», передбачений порядок, що регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування внутрішньо переміщеної особи може бути у тому числі місце реєстрації, яке підтверджується довідкою, виданою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач, який є особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку за місцем свого перебування в с. Станіславчик, має право відповідно до зазначених вище вимог закону за зареєстрованою адресою отримувати судові повістки, копії документів, брати участь у судових засіданнях та інше, тобто реалізовувати принцип безперешкодного доступу до правосуддя, який визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14). Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі. На адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням «УКРПОШТА», наявним в матеріалах справи №0610283718070. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. 07.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено Договір позики №75464661 за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 грн на строк 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису zVHS0nwPwt, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін (а.с.9). Також [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора zVHS0nwPwt було підписано додаток до Договору - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.9 зворот). 16.06.2021 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №754646661 до Договору позики №75464661, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 2000 грн, в результаті чого розмір наданої позики становитиме - 4000 грн. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису zVHS0nwPwt, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) (а.с.10). Відповідача ознайомлено з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «1БАНК» (а.с.11-21 зворот). Згідно довідки про укладення договору (Ідентифікацію) [PERSON] був ідентифікована в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «1 БАНК». В даній довідці зазначений контактний номер телефону відповідача, його електронна пошта та час перерахування грошових коштів. Ідентифікація проводилась як за договором позики так і за додатковою угодою (а.с.22-22 зворот). Факт перерахування грошових коштів також стверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПЕРТ» від 11.03.2025 та копіями платіжних інструкцій (а.с.23-24 зворот). Також факт перерахування коштів на рахунок відповідача підтверджується довідками ТОВ «1БАНК» (а.с.25-26 зворот), інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів (а.с.102-103). 26.10.2021 ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики №75464661 від 07.06.2021 (а.с.27 зворот -39). 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423- Ф, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором позики №75464661 від 07.06.2021 (а.с.39 зворот - 49). Враховуючи викладені вище умови Договору позики №75464661 від 07.06.2021 та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0 грн, заборгованість останнього за договором позики складає 11999,80 грн, зокрема: - 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7999,80 грн - сума заборгованості за процентами, що стверджується розрахунком заборгованості ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с.6-8). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій за Договором позики, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.10). ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є юридичною особою та основним видом фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства- факторинг (а.с.50). Указані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З моменту отримання права вимоги до відповідача за Договором кредиту ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач [PERSON] в порушення вимог договору позики та норм ЦК України, не виконав взяті на себе зобов`язання як перед первісними кредитором ТОВ «1 БАНК», так і перед факторами ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАПНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», до якого перейшло право вимоги за вказаним Договором, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме: сплачений судовий збір - 2422,40 грн (а.с.5), витрати на професійну правничу допомогу 3500 грн (а.с.52-59). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звернув увагу на таке. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, принципи диспозитивності та змагальності, не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved