Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

11.06.2025 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, через засоби поштового зв`язку, із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.04.2023 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Після вступу судового рішення в законну силу, позивач отримала виконавчий лист та подала його до виконавчої служби за місцем проживання боржника. 31.05.2023 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрите виконавче провадження за №71848130. 4 Однак, боржник рішення суду у добровільному порядку не виконує і станом на 14 травня 2025 року заборгованість по сплаті аліментів складає 51219, 63 грн. На даний час син проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Яворницької (Іларіонівської) селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 14.11.2023 року №238. Державним виконавцем вживаються заходи щодо стягнення аліментів, але вони безрезультативні. Згідно проведеного розрахунку за період з лютого 2023 року по квітень 2025 року розмір пені складає 258 354, 64 грн (двісті п`ятдесят вісім тисяч триста п`ятдесят чотири гривні 64 коп.) За ч.1 ст.196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Заборгованість за вказаний період з лютого 2023 року по квітень 2025 року складає 75986,75 грн. З огляду на зазначене, позивач [PERSON] просить стягнути з боржника [PERSON] пеню у розмірі 75986, 75 грн. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с.30). Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та оцінивши їх у сукупності, зазначає наступне. Судом встановлено, що сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] , перебували з 25 липня 2019 року у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2023 року, що набрало законної сили 09 травня 2023 року (а.с.11). В період шлюбу у них народився [INFO] син [PERSON] , що встановлено з наданої копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №28 від 14 листопада 2023 року затверджено висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2023 року, що цієї ж дати набрав законної сили, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дату відповідного віку, починаючи з 09.02.2023 року, до повноліття дитини (а.с.13). 31 травня 2023 року державним виконавцем Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирського районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Щербиною Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 71848130, з виконання вказаного судового наказу (а.с.15-16). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відносно боржника [PERSON] , складеного Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирського районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у виконавчому провадженні №71848130, заборгованість станом на 14 травня 2025 року складає 51219 грн. 63 коп. (а.с.17-18). Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Як передбачено\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша\~статті 15 СК України). Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя\~статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта\~статті 15 СК України). Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно д ост. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача. Варто відзначити, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга\~статті 614 ЦК України). Відповідачем не надано жодного доказу який би підтверджував відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої\~статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів\~суд повинен\~з`ясувати\~розмір несплачених\~аліментів за\~кожним із\~цих періодичних\~платежів,\~установити строк,\~до якого\~кожне із\~цих зобов`язань\~мало бути\~виконане,\~та з\~урахуванням установленого\~-\~обчислити розмір\~пені виходячи\~із суми\~несплачених аліментів\~за кожен\~місяць окремо\~від дня\~порушення платником\~аліментів свого\~обов`язку\~щодо їх\~сплати до\~дня ухвалення\~судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: - загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; - учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. - невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах\~СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; - стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; - розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; - при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1\~статті 196 СК України\~якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 року в справі № 711/679/21 зробив висновок, що «з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується». Суд погоджується з тим розрахунком, що був зроблений позивачем (а.с.4), за період з лютого 2023 року до квітня 2025 року в сумі 258354 грн. 64 коп., тим більше, що відповідачем на його спростування не було надано іншого розрахунку. Як встановлено з наданих позивачем доказів, розмір заборгованості по аліментам становить 51219 грн. 63 коп., і матеріали справи не містять підтвердження наявності заборгованості у сумі 75986 грн. 75 коп. З огляду на те, що розмір пені за прострочення сплати аліментів не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується, тобто в даній справі обмежується саме сумою у розмірі 51219 грн. 63 коп., тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положенням ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 гривень, від сплати якого позивач звільнена при пред`явленні позову до суду.

Outcome: partial