Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі - ТОВ «Сучасний Факторинг») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 10.08.2020 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 10200835086, згідно з умовами якого сума кредиту за зазанченим договором становить 22 513,82 гривень. Відповідно до п. 1.1 основного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю на умовах визначених розділом 2 основного договору, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з розділом 3 основного договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяців та платності - 4,5% в місяць. Відсоткова ставка становить 0,01% (нуль цілих одна сота відсотку). Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 134,73 % річних від загальної суми кредиту. Перший внесок за товар склав 0 грн та був сплачений покупцем продавцю в момент придбання товару (п. 3.3). Пункт 3.5 передбачає, що перелік товарів та послуг, які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено покупцем в заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару(ів) та послуг(и) підтверджується особистим підписом покупця у видатковій накладній та/або відповідному правочині на отримання послуг(и). Відповідно до п. 3.9 та п. 3.10 кредитного договору розмір щомісячного платежу становить 938 грн, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 10 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання товарів/послуг, що визначаються клієнтом в заяві на отримання кредиту (п. 3.12). Взяті на себе зобов`язання позивач виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконав, не повернув кредит, у зв`язку з чим станом на 29.07.2025 у нього виникла заборгованість на загальну суму\~ 36\~587,99 грн, яка складається з: 16\~514,09 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту; 20\~073,90 грн - загальна заборгованість за сумою комісії. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 10200835086 від 10.08.2020 в розмірі 36\~587,99 грн, витрати зі сплати судового збору - 2\~422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу - 10 000,00 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 27.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ ТОВ «Сучасний Факторинг» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та висловив згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з положеннями частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.08.2020 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10200835086, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах визначених, договором (пункт 1.1. договору). Кредит надається покупцю на споживчі цілі (пункт 1.2. договору). Назва кредитного продукту "Розстрочка 3-24". Вартість товару становить 18 999 грн. Перший внесок за товар становить 0 грн (пункти 3.1., 3.2., 3.3. договору). Сума кредиту становить 22\~513,82 грн (пункт 3.6. договору). Строк користування кредиту становить 24 місяців (пункт 3.7. договору). Плата за користування кредитом складається з річних відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми Кредиту. Реальна річна ставка встановлюється на рівні 55,92 % річних від загальної суми Кредиту; щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 4,5% від суми кредиту (пункт 3.8. договору). Розмір щомісячного платежу з погашення тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 938,12 грн. Сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором становить 43\~790,51 грн (пункт 3.11. договору). Кредит надається на придбання товарів/послуг, що зазначаються клієнтом в заяві на отримання кредиту (пункт 3.12. договору). Також договором передбачено права та обов`язки сторін (розділ 4 Договору), плата за користування кредитом (розділ 5 Договору), порядок погашення кредиту (розділ 6 Договору), відповідальність, вирішення спорів, заключні положення (розділи 7, 8, 9 Договору). Договір містить реквізити сторін, зокрема ім`я покупця [PERSON] , його паспортні дані, адресу проживання, податковий номер, мобільний телефон та особистий підпис. Сторонами погоджено графік платежів, який містить інформацію про дату платежу, річні відсотки за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом, реальну процентну ставку та штраф при простроченні сплати чергового платежу, комісію РКО. [PERSON] підписав договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику № 10200835086 від 10.08.2020 та паспорт споживчого кредиту. Відповідно до Акту приймання-передачі товару/послуг від 10.08.2020 [PERSON] отримав товар ноутбук LENOVO L340-15IRH Gaming (81LK00BBRA) вартістю 18\~999,00 грн. Зазначене підтверджується також копією видаткової накладної №ФЛФТ-011-39123701 від 10.08.2020, наданого ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН». Таким чином, судом встановлено, що кредитні кошти були надані ТОВ «Сучасний Факторинг» відповідачу для придбання товарів. Норми права, які були застосовані судом Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Встановлено, що зазначений кредитний договір №10200835086 від 10.08.2020 підписаний сторонами є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 10.08.2020 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, відповідачу стороною позивача на придбання споживчих товарів наданий кредит, грошові кошти перераховані продавцю, але відповідач, отримавши куплений товар, не повернув кредит, чим порушив умови договору кредитування. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №10200835086 від 10.08.2020 вбачається, що заборгованість відповідача станом на 29.07.2025 становить 36\~587,99 грн, яка складається з: 16\~514,09 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту; 20\~073,90 грн - загальна заборгованість за сумою комісії. Отримано оплату на суму 6\~000 грн. Мотивована оцінка і висновки суду Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір №10200835086 від 10.08.2020, однак умови договору порушив. Відповідно до ч. 1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судовий збір Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2\~422,40 грн, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.\~141 ЦПК України. Щодо стягнення витрат на правову допомогу Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту зазначених норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в постанові 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: - копію договору про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20 червня 2025 року укладеного між ТОВ «Сучасний факторинг» в особі директора [PERSON] та Адвокатським Бюро «ТАРАСА ОНИЩЕНКА», відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема, юридичний супровід справ, щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, перелік яких визначається окремими додатковими угодами до цього договору; - копію акту прийому передачі наданих послуг №262, в якому зазначено, що адвокатом було надано послуги з усної консультації та складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором вартістю 10 000,00 гривень; - копію платіжної інструкції № 728017 від 28.07.2025, відповідно до якої ТОВ «Сучасний факторинг» сплатив на користь АБ «ТАРАСА ШЕВЧЕНКА» 10 000 грн за надані послуги з правової допомоги. Разом з цим, суд не може розділити та погодитися із зазначеним розміром витрат на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача в жодне судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Затрачений адвокатом час на підготовку позовної заяви не відповідає зазначеній вартості послуг наданих адвокатом. Враховуючи категорію справи, її незначну складність, сталість судової практики у цій категорії спорів, відсутність відзиву, обсяги матеріалів справи, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень не є логічним, співмірним та справедливим. Стягнення з відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому суд вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 3 000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги та її реальній складності. На підставі викладеного,

Outcome: approved