Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 32 214,86 грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 5653321. Щодо умов та порядку укладання Договору № 5653321 від 16.01.2022, згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 5280 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 25.07.2024 було укладено договір №25-07/24 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5653321. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №5653321. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №5653321 від 16.01.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 27690,36 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 18818,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 7332,36 грн. - Заборгованість за комісіями - 1540,00 грн. 20.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір № 3194703092-183058. Щодо умов та порядку укладання Договору № 3194703092-183058 від 20.01.2022: [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3500.00 гривень, що підтверджується квитанцією та Довідкою. Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 20.01.2022 р., дата повернення кредиту 09.02.2022 р. (включно), термін користування кредитом 20 діб. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 0,5 % за кожен день користування Кредитом. 07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3194703092-183058. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3194703092-183058. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3194703092-183058. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3194703092-183058 від 20.01.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 4524,50 грн., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3500,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1024,50 грн. Станом на день подання позову заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32214,86 грн., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 22318,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 8356,86 грн. - Заборгованість за комісіями - 1540,00 грн.(а.с.1-11). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позову просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 16.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5653321, відповідно до умов якого згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000.00 грн. Пункт 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 16.01.2022 (строк кредитування). Пункт 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 15.02.2022. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 1540 грн., яка нараховується за ставкою 7,70 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 5280 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. п. 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с.34-38). У додатку №1 до договору про споживчий кредит №5653321 від 16.01.2022 визначено графік платежів за договором про споживчий кредит №5653321 від 16.01.2022 року (а.с.38 зворот). У паспорті споживчого кредиту №5653321 визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти (а.с.39). Довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» ТОВ «Мілоан» підтверджено, що на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, платіж 16.01.2022 призначення% кошти згідно договору 5653321 сума 20000 грн., на номер картки: [NUMBER] успішно проведено в системі (а.с.54 зворот). З відомості про щоденні нарахування вбачається що [PERSON] за кредитним договором №5653321 -16.01.2022 року надано кредит у сумі 20000 грн. та нараховано комісію за надання кредиту у сумі 1540 грн.у період з 17.01.2022 по 24.02.2022 нараховувались проценти, комісії, відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості, зокрема 16.02.2022 та 21.02.2022 здійснено сплату комісії на загальну суму 1182 грн., 16.02.2022 та 21.02.2022 здійснено сплату тіла кредиту на загальну суму 1182 грн., 16.02.2022 та 21.02.2022 здійснено сплату процентів на загальну суму 1731 грн. Разом з тим, загальна заборгованість за кредитом становить 27690,36\~ грн, з яких: 18818 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7332,36 грн. заборгованість за процентами, 1540 грн. заборгованість по комісії (а.с.55). 25.07.2024 було укладено договір №25-07/24 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.64-66). Актом приймання-передачі 25.07.2024 року передано реєстр божників в електронному вигляді за договором факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 року (а.с.69). Платіжною інструкцією №448090004 від 26.07.2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» сплачено на користь ТОВ «Мілоан» кошти в оплату згідно договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 року (а.с.70). Згідно додатку №3 до договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 року за реєстром боржників до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №563321 від 16.01.2022 року у загальній сумі 27690,36 грн., з яких 18818 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 7332,36 заборгованість за процентами, 1540 грн. заборгованість по комісії (а.с.70 зворот 71, 14). 20.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір № 3194703092-183058. Згідно п.2.1 за цим договором Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строку користування кредитом у порядку встановленому цим договором. Пункт 2.2. договору кредит надається в загальному розмірі 3500 грн. Пункт 2.3. договору строк період користування кредитними коштами складає 20 днів та починається з 20.01.22 та закінчується 09.02.2022. Відповідно до пункту 2.5. Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Пунктом 2.7. Договору встановлено, що Плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства. Згідно п.9.13 Договору за користування, наданими за цим договором, грошовими коштами у строк передбачений п.п.2.3 цього договору встановлюється процентна ставка у розмірі 180 % річних (або 0,50% за 1 день користування коштами). Пункт 9.6 Договору сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані Товариством, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404 % річних та підлягають сплаті\~ не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3. Договору встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису (а.с.23-28). Додатком №1 до договору позики №3194703092-183058 від 20.01.2022 року визначено графік розрахунків (а.с.28 зворот -29). У паспорті споживчого кредиту №3194703092-183058 визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти (а.с.29 зворот -31). ТОВ «ПрофітГід» підтверджено ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-130 від 25.05.2021 та на підставі платіжної інструкції\~ (замовлення) відправника ТОВ «ПрофітГід» здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», дата транзакції 20.01.2022, сума переказу 3500 грн., призначення переказ для позики 3194703092-183058 (а.с.46 зворот). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» станом на 07.03.2023 загальна заборгованість за кредитним договором становить 3842 грн., з яких 3500 грн заборгованість за тілом кредиту, 342 грн. заборгованість за процентами, при цьому відповідачем 08.02.2022 та 14.02.2022 року здійснено платежі за пролонгацію (а.с.47 зворот-53). Розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «Коллект Центр» відповідає здійсненому ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» (а.с.56) 07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.59-61). Актом приймання-передачі 07.03.2023 року передано реєстр божників за договором №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року (а.с.61). Згідно додатку №1 до договору №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 року за реєстром боржників до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №3194703092-183058 від 20.01.2022 року у загальній сумі 3842 грн., з яких 3500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 342 заборгованість за процентами (а.с.62-63, 12). 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.73-74). Актом прийому-передачі 18.02.2025 року передано реєстр божників за договором №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 року (а.с.77 зворот). Згідно додатку №3 до договору №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 року за реєстром боржників до ТОВ «ФК «Факторинг Партнес» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №3194703092-183058 від 20.01.2022 року у загальній сумі 4524,50 грн., з яких 3500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1024,50 заборгованість за процентами (а.с.78 зворот -80, 13). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З досліджених судом доказів вбачається, що 16.01.2022 ТОВ «Мілоан» надано відповідачу кредит №5653321 у сумі 20000 грн., на 30 днів з 16.01.2022 по 15.02.2022. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту 1540 грн., яка нараховується за ставкою 7,70 відсотків від суми кредиту одноразово. При цьому з розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідачем 16.02.2022 та 21.02.2022 здійснено сплату комісії на загальну суму 1182 грн., 16.02.2022 та 21.02.2022 здійснено сплату тіла кредиту на загальну суму 1182 грн., 16.02.2022 та 21.02.2022 здійснено сплату процентів на загальну суму 1731 грн. Разом з тим, загальна заборгованість за кредитом становить 27690,36 грн., з яких: 18818 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7332,36 грн. заборгованість за процентами, 1540 грн. заборгованість по комісії. З урахуванням викладеного зважаючи що кредит надано у сумі 20000 грн., відповідачем сплачено тіло кредиту у сумі 1182 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18818 грн. заборгованості за тілом кредиту. Що стосується комісії, згідно умов договору комісія нараховується одноразово у день видачі кредиту у сумі 1540 грн., з розрахунку вбачається, що відповідачем здійснено оплату комісії в сумі 1182 грн., таким чином заборгованість відповідача за комісією становить 358 грн. Щодо нарахованих процентів, за умовами договору проценти нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку заборгованості. За розрахунком суду заборгованість в такому разі має становити 3549 грн. (30 днів х 0,88% х 20000 = 5280 грн.; 5280 грн. - 1731 грн. процентів сплачено). Звертаючись з позовом, позивач посилався на наявність у позичальника заборгованості за звичайними відсотками, нарахованими за користування кредитом, що підтверджується також наданими як доказ розрахунками. Однак, заявлена до стягнення сума відсотків нарахована як за період до прострочення, так і за період після такого прострочення за кредитним договором. Проценти, встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином з відповідача на користь позивача за договором про споживчий кредит №5653321 від 16.01.2022 року підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі 22725 грн., з яких 18818 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3549 грн. заборгованість за процентами; 358 грн. - заборгованість за комісією. 20.01.2022 ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надано відповідачу кредит №3194703092-183058 у сумі 3500 грн., на 20 днів з 20.01.2022 по 09.02.2022. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. При цьому з розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідачем 08.02.2022 та 14.02.2022 здійснено платіж за пролонгацію у загальному розмірі 820 грн., однак згідно розрахунку проценти первісним кредитором нараховані протягом 20 днів, тобто, договір не вважається пролонгованим. Таким чином, з розрахунку суду проценти за договором мають становити 350 грн. (20 днів х 0,5% х 3500 грн.) Оскільки відповідачем сплачено платіж за пролонгацію у розмірі 820 грн., яка не настала, суд вважає, що дану суму слід зарахувати як погашення заборгованості за процентами у розмірі 350 грн. Таким чином проценти вважати сплаченими. Оскільки позивач стверджує, що відповідач не здійснював оплату заборгованості за тілом кредиту, то таку заборгованість слід стягнути з відповідача за вирахуванням суми 470 грн. які були сплачені за пролонгацію. Звертаючись з позовом, позивач посилався на наявність у позичальника заборгованості за звичайними відсотками, нарахованими за користування кредитом, що підтверджується також наданими як доказ розрахунками. Однак, заявлена до стягнення сума відсотків нарахована як за період до прострочення, так і за період після такого прострочення за кредитним договором. Проценти, встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зважаючи на викладене з відповідача на користь позивача за договором про споживчий кредит №3194703092-183058 від 20.01.2022 року підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі 3030 грн. яка є тілом кредиту. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 02.07.2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024 (а.с.18-19). Згідно витягу з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало товариству з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» правничу допомогу по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вартість правничої допомоги, згідно детального опису наданих послуг, становить 13 000 грн. 00 коп.(а.с.22). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, те, що позов задоволено частково, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача щодо розподілу судових витрат такими, що підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 3000 грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 1936 грн. 65 коп (25755 х 2422,40 / 32214,86)

Outcome: dismissed