Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.09.2013 Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №23; стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини. В обґрунтування вимог позову зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони прожили\~у шлюбі\~12\~років,\~вели спільне\~господарство та\~намагалися будувати\~міцні сімейні\~відносини.\~Останні 4\~роки вони\~не можуть\~як сім`я\~проживати разом,\~виконувати сімейні\~обов`язки,\~спокійно вирішувати\~навіть нескладні\~поточні проблеми.\~Позивач та\~відповідач неодноразово\~намагалися говорити\~один з\~одним про\~їхні особисті\~сімейні проблеми,\~спокійно вирішувати\~їх,\~однак ніяких\~результатів це\~не дало.\~В сімейних\~стосунках нічого\~не змінювалося,\~хоча вони\~намагались прикладати\~для цього\~максимально зусиль.\~Подружжя не\~проживає в\~одному будинку,\~спільний побут\~не веде,\~не спілкується\~один з\~одним,\~спільних інтересів\~не мають.Позивач вказує, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. На примирення позивач не згодна, заходи щодо примирення подружжя, а саме встановлення строку для примирення, просить не застосовувати, оскільки шлюб існує лише формально. Також позивач\~вказує,\~що на\~сьогоднішній день\~у неї\~немає доходу,\~який би\~надавав їй\~можливість повністю\~забезпечити фізичний\~та духовний\~розвиток дитини,\~розвиток її\~творчих та\~пізнавальних здібностей,\~тощо.\~Дитина потребує\~значних грошових\~витрат -\~кошти на\~навчання,\~на особисті\~потреби,\~нормальне харчування,\~одяг та\~взуття,\~кошти на\~лікування та\~придбання ліків,\~тощо.\~Окрім витрат\~на дитину,\~позивачу потрібно\~оплачувати комунальні\~послуги,\~купувати їжу,\~одяг.Позивачу відомо, що відповідач працевлаштований, є військовослужбовцем Збройних Сил України, має офіційний та стабільний дохід, інших дітей на утриманні не має. Позивач вважає, що відповідач може забезпечити себе та допомагати дитині. Ухвалою суду від 18.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з\~ч.\~5\~ст.279\~ЦПК\~України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. \~Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.09.2013 Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №23. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи №01-14/17792 від 23.11.2018, яка видана Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, вбачається, що місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з\~довідкою №361\~від 17.11.2023,\~яка видана\~Житомирським професійним\~політехнічним ліцеєм,\~ [PERSON] проживає\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Складу сім`ї[PERSON] (наймач), [PERSON] (чоловік), [PERSON] , [INFO] , (дочка). Позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Задовольняючи\~\~позов про\~\~розірвання шлюбу, суд виходить\~\~з того,\~\~що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження\~\~шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною\~\~основою\~\~шлюбу, а позивач не має намір\~\~зберігати\~\~шлюб\~\~з відповідачем. Приймаючи до уваги\~\~зазначене,\~суд\~\~вважає, що вимоги про розірвання\~\~шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб\~припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Такі положення національного законодавства України відповідають ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи доводи [PERSON] , наведені у позові, а також те, що заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу до суду не надійшло, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати інтересам позивача, а збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позові вказує, що бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється\~у день\~набрання\~чинності\~рішенням\~суду про\~розірвання\~шлюбу. У відповідності до абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України,\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, навчання, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю; враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, приладдям для розвитку та навчання, речами особистої гігієни, тощо; суд, виходячи з розміру позовних вимог, присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення заявленого позову, суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 1\~211,20 грн та на користь держави 1\~211,20 грн.

Outcome: approved