Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором 80269,60 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 02.08.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5243313. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» 28.11.2023 року було укладено Договір факторингу № 28112023, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 5243313 від 02.08.2023 р. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 28 листопада 2023 року до Договору факторингу № 28112023 від 28 листопада 2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 66725 грн., з яких: 17000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 48025 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1700 грн. - заборгованість за комісією; 11.08.2023 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 4849799. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (витяг з Реєстру боржників №12 додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 7700 грн., з яких: 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700 грн. - сума заборгованості за відсотками; 01 серпня 2023р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики № 5937440. 13.12.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13- 12/2023 (далі - Договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 13.12.2023 до Договору факторингу № 13-12/2023 від 13.12.2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 5844.6 грн., з яких:1800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4044.6 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; У зв`язку з чим, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за кредитними договорами сумі 80269,60 грн. Ухвалою судді від 15 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи та не подав відзиву, тому на підставі ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив представник позивача у клопотанні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 02.08.2023 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5243313. Згідно з п.1 Договору 5243313 про надання фінансового кредиту, за цим Договором Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 17000,00 грн на умовах строковості, заборгованості, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.3 кредит надається на 100 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 1,25 від фактичного залишку кредиту за кожен день кредитування. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» 28.11.2023 року було укладено Договір факторингу № 28112023, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 5243313 від 02.08.2023 р. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 28 листопада 2023 року до Договору факторинг № 28112023 від 28 листопада 2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 66725 грн., з яких: 17000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 48025 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1700 грн. - заборгованість за комісією; 11.08.2023 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 4849799. Згідно з п.2.1 Договору 4849799 про надання фінансового кредиту, за цим Договором Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, заборгованості, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2 кредит надається на 30 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день кредитування. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування набанківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СІіскСгебії» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі, (п.п. 5.3. п. 5 Договору позики). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (витяг з Реєстру боржників №12 додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 7700 грн., з яких: 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700 грн. - сума заборгованості за відсотками; 01 серпня 2023р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики № 5937440. Згідно з п.2.1 Договору 5937440 про надання фінансового кредиту, за цим Договором Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1800,00 грн на умовах строковості, заборгованості, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2 кредит надається на 80 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 2,49% від фактичного залишку кредиту за кожен день кредитування. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін Згідно з п.п. 2.1. Договору позики, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від Суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, позика надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання Договору. Підписуючи Договір Відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч.2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про Захист персональних даних» (п.п. 8.3.3. п. 8 Договору позики) Згідно з п.п.9.1. Договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній систем Позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення Позикодавцем в Особистому кабінеті Позичальника Договору позики для вивчення та прийняття його умов Позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого Позикодавцем Договору у відповідне поле. До того ж, відповідно до п.п. 30.1.5 та п.п. 10.1.6 Договору позики Відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ, В ТОМУ ЧИСЛІ І НА УМОВАХ ФІНАНСОВОГО КРЕДИТУ ТОВАРИСТВОМ 1 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною Договору, о також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. 13.12.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13- 12/2023 (далі - Договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 13.12.2023 до Договору факторингу № 13-12/2023 від 13.12.2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 5844.6 грн., з яких:1800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4044.6 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за умовами договору позики, укладеного з відповідачем, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом строку, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. ТОВ "ФК "ЄАПБ" просило стягнути з Войцехівського проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. За умовами договору №4849799 від 11.08.2023 року кредит було видано в сумі 2000 грн., процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 2,5% за день. Строк кредитування 30 днів. Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором про споживчий кредит №4849799 від 11.08.2023 року становить 1500,00 грн. (2000 * 2,5% * 30 / 100), в іншій частині, заборгованість за процентами стягненню з відповідача не підлягає. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що в частині визначення розміру заборгованості за договором про споживчий кредит №4849799 від 11.08.2023 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, заборгованість в сумі з 3500 грн., з яких: 2000,0 грн. сума позики, та 1500,0 грн. проценти за користування позикою. Відповідно до умов договору позики №5937440 від 01.08.2023 року, сума позики становила 1800 грн., процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 2,49% за день. Строк кредитування 80 днів. Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором позики №5937440 від 01.08.2023 року в межах строку кредитування становить 3585,6 грн. грн. (1800 *2,49%*80/100%), в іншій частині, заборгованість за процентами стягненню з відповідача не підлягає. Суд не приймає до уваги інші, визначені у договорі процентні ставки (основну процентну ставку, фіксовану: 3,0% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою), оскільки договором встановлена фіксована процентна ставка, умови договору сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що в частині визначення розміру заборгованості за договором позики №5937440 від 01.08.2023 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 5385,6 грн., з яких: 1800,00 грн. сума позики, а 3585,6 грн. проценти за користування позикою. Між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору про споживчий кредит №5243313 від 01.08.2023 року, правочин, в силу відсутності доказів на підтвердження його нікчемності чи визнання його недійсним у встановленому порядку, створюють презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим вказаний кредитний договір є обов`язковими для виконання його сторонами, а зобов`язання за ними мають виконуватися належним чином відповідно до закону та їх умов, натомість відповідач [PERSON] не виконав зобов`язань за вказаним кредитним договором, допущену заборгованість за кожним електронним договором ним у встановленому порядку не погашено. В той же час, відповідачем так і не було подано до суду жодних розрахунків, котрі б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 753/7883/15 (судове рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду). Судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту (основною сумою боргу) становить за договором про споживчий кредит №5243313 від 02.08.2023 року 17000,00 грн. При цьому заборгованість за відсотками позивач просить стягнути у розмірі 48025 грн., яка у 2,8 рази перевищує розмір боргу. Суд вважає, що нарахована позивачем сума за відсоткам за користування позикою і кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в електронних договорах такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує її права споживача, тому вимога позивача про стягнення цих сум заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність в останнього як кредитора можливості стягувати з відповідача як споживача надмірні грошові суми відсотків, спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання відповідача як боржника виконувати основне грошове зобов`язання. При цьому суд враховує, що приписами ч. 4 ст. 42 Конституції України визначено, що участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. До того ж, як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами. При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного Суду України при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та врахуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру, що складатиме 150% від суми заборгованості за тілом кредиту (основною сумою боргу). На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин, враховуючи знецінення валюти гривні та велику інфляцію в України. Враховуючи наявність у відповідача непогашеної заборгованості за договором про споживчий кредит №5243313 від 02.08.2023 року, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №5243313 від 02.08.2023 року, у таких відсотках від тіла кредиту (основною сумою боргу): в розмірі 25500 грн. (17000* 1,5). Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що в частині визначення розміру заборгованості за договором про споживчий кредит №5243313 від 01.08.2023 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 44200 грн., з яких: 17000,00 грн. сума позики, а 25500 грн. проценти за користування позикою, 1700 грн. - заборгованість за комісією. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник не виконав свої зобов`язання за договорами позики, проте нарахування процентів продовжувалося поза межами дії договору, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: за договором позики №5243313 від 02.08.2023 року в сумі 44200 грн., з яких: 17000,0 грн. сума позики, та 25500,0 грн. проценти за користування позикою, 1700 грн. - заборгованість за комісією. за договором позики №4849799 від 11.08.2023 року в сумі 3500,0 грн., з яких: 2000,0 грн. сума позики, та 1500,0 грн. проценти за користування позикою. за договором позики №5937440 від 01.08.2023 року в сумі 5385,6 грн., з яких: 1800,00 грн. сума позики, а 3585,6 грн. проценти за користування позикою. Враховуючи поведінку відповідача, який допустив заборгованість за договорим позики, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial