Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості , посилаючись на те,що 03.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] у електронній формі було укладено Кредитний договір № 8024401,згідно з умовами якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 3000грн, які зобов`язалася повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти, а також інші платежі, за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконала належним чином умови кредитного договору, що привело до заборгованості.. 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал`було укладено Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ, відповідно до умов якого останнє набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №8024401 від 03.07.2024 . Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 10200.80 грн, а саме: 3000 грн заборгованість за тілом кредиту, 3355.80 грн заборгованість за процентами, 345 грн заборгованість за комісією та 3500грн.сума по неустойці та /або процентами за порушення грошового зобовязання. Оскільки, заборгованість за кредитним договором у встановлений строк відповідачем не була погашена, тому ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність,позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту та процентів . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв"язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 03.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] у електронній формі було укладено Кредитний договір№ 8024401, згідно з умовами якого Товариство надало Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) безготівково шляхом переказу на Картковий рахунок у розмірі 3000 грн строком на 337 днів з 03.07.2024. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлену дату платежу 05.06.2025. Загальні витрати Позичальника за кредитом складають 11588.40 грн у грошовому виразі та 11831 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Комісія за надання кредиту становить 345 грн, яка нараховується за ставкою 11.50 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 11243.40 грн. Згідно з п. 6.1, 6.2 Кредитного договору, такий укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через веб-сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього Кредитного договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що, зокрема, він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (п. 6.3 Договору). Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.4, 6.5 Договору). Відповідно до п. 7.1 Договору цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини, набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Позикодавець виконав свої зобов"язання за кредитним договором , перерахувавши кошти відповідачці у розмірі 3000 грн на рахунок № [NUMBER] відповідача [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 135564892 від 03.07.2024. Відповідач не виконувала належеним чином взяті на себе зобов"язання по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №110-МЛ, згідно з яким до нового кредитора перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] . З Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.2024 встановлено, що цього ж дня до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 8024401 від 03.07.2024 у загальному розмірі 10200.80 грн. . Відповідачка [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не сплатила, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 10200.80 грн, у тому числі: 3000 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 3355.80 грн.; прострочена заборгованість за процентами, 345 грн прострочена заборгованість за комісією та 3500грн.сума по неустойці та /або процентами за порушення грошового зобовязання. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд приходить висновку, що позивачем доведена наявність у відповідачки кредитної заборгованості, проти чого відповідачка і не заперечує у письмовій заяві, але в розмірі простроченої заборгованості за основною сумою кредиту - 3000 грн. та простроченої заборгованості за користування кредитом в сумі 3355.80 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Щодо стягнення простроченої заборгованості за комісією, суд приходить до наступного висновку. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа №496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбаченої умовами договору комісії за обслуговування кредиту, оскільки з тексту позовної заяви та доданих до неї документів не випливає обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають. Щодо стягнення неустойки в розмірі 3500 грн., суд приходить до наступного висновку. Із позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачеві нарахована неустойка в розмірі 3500 грн. первісним кредитором. Однак, ні в позовній заяві, ні в розрахунку заборгованості не зазначені за які порушення зобов"язань нарахована неустойка і в якому виді- пені штрафу чи процентам за порушення грошового зобов"язання.. За умовами договору, передбачена відповідальність у виді пені , штрафу та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов"язання щодо повернення кредиту. Однак, позовна заява не містить відомостей про період нарахування неустойки та розрахунок розміру неустойки, що позбавляє суд можливості перевірити розмір та правомірність нарахування. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором , неустойка нарахована у розмірі 3500 грн., із зазначенням- залишок по неустойці та /або процентам за порушення грошового зобов"язання без зазначення періоду, конкретного порушення та відповідного розрахунку. За таких обставин, суд вважає що позовна вимога щодо стягнення неустойки позивачем необгрунтована, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ч 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно розмір судового збору підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача у пропорційно задоволеному розмірі. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, то з цього приводу суд зазначає наступне. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем долучено до позовної заяви: договір, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет» про надання правової(правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року; Акт № Д/1620 наданих послуг (правової (правничої) допомоги)від 20.08.2025 року; та детальний опис наданих послуг до Акту № Д/1620 за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 року. Згідно з Актом №Д/1620 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 20.08.2025,підписаним позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет», підтверджено обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг і виконаних робіт за договором про надання правової (правничої) допомоги у цій цивільній справі, а також їх вартість у сумі 8000,00 грн. Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 8000грн є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial