Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач [PERSON] , через представника - адвоката Даниленко Т.І., з позовом до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Згідно заявлених вимог, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між сторонами та поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , наступним чином: Визнати та [PERSON] право власності на: частину майнових прав на об`єкт - житлову квартиру [ADDRESS] , згідно попереднього договору №5742/КАУ1/076 купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 2021 року; частину майнових прав на об`єкт нерухомого майна - машино-місце 152, загальною проектною площею 14,39 кв.м. в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу майнових прав № МП/152-П від 10 жовтня 2023 року. Визнати за [PERSON] , право власності на: частину майнових прав на об`єкт - житлову квартиру [ADDRESS] , згідно попереднього договору №5742/КАУ1/076 купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 2021 року; частину майнових прав на об`єкт нерухомого майна - машино-місце 152, загальною проектною площею 14,39 кв.м. в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу майнових прав № МП/152-П від 10 жовтня 2023 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про поділ майна подружжя. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про поділ подружжя. Позовну заяву в цій частині передано до канцелярії суду для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду та присвоєння окремого єдиного унікального номеру. (т.1 а.с.42-43) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про поділ майна подружжя та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (т.1 а.с.50-51) 28 листопада 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя. (т.1 а.с.76-83) Згідно заявлених вимог, відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] просила: Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 47,6 % майнових прав на об`єкт - житлову квартиру [ADDRESS] , набутих згідно попереднього договору N? 5742/КАУ1/076 купівлі-продажу квартири від 27.10.2021 року. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] право власності на 26,2 % майнових прав на об`єкт - житлову квартиру N? 76 поверх 8, кількість кімнат 3, загальна проектна площа 81,69 кв.м. в житловому будинку N? 1, І черга будівництва по [ADDRESS] , набутих згідно попереднього договору N? 5742/КАУ1/076 купівлі-продажу квартири від 27.10.2021 року та частину майнових прав на машино-місце 152 в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва [ADDRESS] . В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] право власності на 26,2 % майнових прав на об`єкт - житлову квартиру [ADDRESS] , набутих згідно попереднього договору N? 5742/КАУ1/076 купівлі-продажу квартири від 27.10.2021 року та частину майнових прав на машино-місце 152 в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про поділ майна подружжя, об`єднано їх в одне провадження. (т.1 а.с. 124-125, 130-132) 24 грудня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , поданий представником - адвокатом Даниленко Т.І., в якому просить задовольнити позовні вимоги саме первісного позову. (т.1 а.с. 138-141) 21 січня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача за зустрічним позовом [PERSON] , подана представником - адвокатом Кісільовою М.В. через систему «Електронний суд» (т.2 а.с.5-10). 24 січня 2025 року вказана відповідь на відзив надійшла засобами поштового зв`язку (т.2 а.с.21-26). 29 січня 2025 року до суду надійшли заперечення відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , подані представником - адвокатом Даниленко Т.І. (т.2 а.с.34-36) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (т.2 а.с.71-73) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та постановлено повернутись до стадії підготовчого провадження. (т.2 а.с.129) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2025 року: позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про поділ майна подружжя в частині позовних вимог що стосуються предмета спору - майнових прав на об`єкт - житлову квартиру N? 76 поверх 8, кількість кімнат 3, загальна проектна площа 81,69 кв.м. в житловому будинку N? 1, І черга будівництва по [ADDRESS] , набутих згідно попереднього договору N? 5742/КАУ1/076 купівлі-продажу квартири від 27.10.2021 року - залишено без розгляду; зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» від імені якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест», про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя в частині позовних вимог що стосуються предмета спору - майнових прав на об`єкт - житлову квартиру N? 76 поверх 8, кількість кімнат 3, загальна проектна площа 81,69 кв.м. в житловому будинку N? 1, І черга будівництва по [ADDRESS] , набутих згідно попереднього договору N? 5742/КАУ1/076 купівлі-продажу квартири від 27.10.2021 року - залишено без розгляду. (т.2 а.с.132-135) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (т.2 а.с.129) Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Даниленко Т.І. в судовому засіданні 15 квітня 2025 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В частині вимог про поділ між сторонами майнових прав на машино-місце [NUMBER] в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва [ADDRESS] зазначила, що майнові права на вказаний об`єкт підлягають поділу між сторонами в рівних частках, як набуті подружжям сторін у шлюбі. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник - адвокат Кісільова М.В. в судовому засіданні 15 квітня 2025 року вимоги зустрічної позовної заяви підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні доводам, викладеним у заявах по суті справи. В частині вимог про поділ між сторонами майнових прав на машино-місце [NUMBER] в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва [ADDRESS] підтвердили, що майнові права на вказаний об`єкт підлягають поділу між сторонами в рівних частках, як набуті подружжям сторін у шлюбі. В подальшому представниками сторін були подані заяви про розгляд справи без їх участі. Треті особи своїх представників до суду не направили, заяв чи клопотань не подали. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 22 вересня 2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.11), який було розірвано рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 вересня 2024 року (справа №534/1719/24) (т.1 а.с. 85-89). Предметом спору в даній справі є майнові права на машино-місце, придбані у шлюбі, та їх поділ, як спільне майно подружжя. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Судом установлено, що 10 жовтня 2023 року між ТОВ «Укрбуд Інвест» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав №МП/152-П (далі - договір №МП/152-П від 10 жовтня 2023 року), предметом кого є продаж майнових прав на об`єкт нерухомого майна - машино-місце 152, загальною проектною площею 14,39 кв.м в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва на [ADDRESS] . (т.1 а.с. 17-19) Згідно п.п. 3.1. п. 3 договору №МП/152-П від 10 жовтня 2023 року, на дату підписання цього договору вартість майнових прав на об`єкт складає 767 143,56 грн, вартість майнових прав за 1 кв.м - 53 310,88 грн, що еквівалентно 19 951,72 доларів США по курсу АТ «Кристалбанк» станом на 10 жовтня 2023 року. За змістом п.п. 3.2. п. 3 договору №МП/152-П від 10 жовтня 2023 року, покупець зобов`язується здійснити перший платіж у розмірі 383 571,78 грн, що складає 50% майнових прав та відповідає вартості 7,195 кв.м, протягом 5 банківських днів після підписання договору, у строк до 17 жовтня 2023 року, наступні платежі покупець здійснює згідно наведеного в договорі графіку з останньою оплатою не пізніше 20 серпня 2024 року. Згідно довідки ТОВ «Укрбуд Інвест» №100 від 29 липня 2024 року, виданої [PERSON] , станом на дату видачі цієї довідки, згідно з умовами договору №МП/152-П купівлі-продажу майнових прав від 10 жовтня 2023 року здійснено повну оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок у сумі 767 143,56 грн. (т.1 а.с.91) Пленум Верховного Суду України у пункті 23 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення норм статті 61 СК України доводить, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, що підлягають поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст. 372 ЦК України). За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і особа не зобов`язана доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст. 190 ЦК України). Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (право володіння, розпорядження, користування), спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги. У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як «права очікування» та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. Таким чином, майнове право, яке є предметом договору №МП/152-П від 10 жовтня 2023 року, - це обумовлене право на набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону. (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. Така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 14 лютого 2018 року в справі №520/1740/15-ц. Отже, враховуючи, що майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому, поділу між сторонами підлягають саме майнові права за договором а не право власності на майнові права, про що просять сторони у справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та зустрічного позову - визнання за кожною із сторін 1/2 частину майнових прав на машино-місце [NUMBER] в підземному паркінгу VІІІ черга будівництва [ADDRESS] . Виходячи з положень п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки первісний і зустрічний позови задоволені частково, суд проводить зустрічне зарахування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial