Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач\~комунальне підприємство "Луцькводоканал" в особі директора Гуменюка В. звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з водовідведення та водопостачання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що КП «Луцькводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно відомостей з Державного реєстру речових прав є співвласниками об`єкта житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] .У Реєстрі Луцької міської територіальної громади відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання будь-яких осіб за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачі свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконували. Станом на 01.09.2025 року виникла заборгованість з водопостачання та водовідведення перед КП «Луцькводоканал» в розмірі 11\~789,47 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Луцькводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 11\~789,47 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 25 вересня 2025 року ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 19 листопада 2025 року відзив на позов від відповідачів до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Від представника позивача КП "Луцькводоканал" Лесів О.А. надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачам засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Адресовані відповідачам поштові відправлення повернулись на адресу суду неврученим адресатам з відміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за адресою місця реєстрації), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідачі вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Правовідносини щодо споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст.\~68 ЖК України\~передбачено обов`язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, які, відповідно до вимог\~ст. 67 ЖК України, включають послуги з постачання води та водовідведення. До житлово-комунальних послуг згідно п. 2 ч. 1 ст.5Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 2\~ст.\~22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»\~передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Статтею 156 ЖК України\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.162 ЖК України\~власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Вирішуючи питання про коло осіб, що несуть обов`язок сплати спірних послуг у даній справі, суд виходить з наступного. Згідно із\~статтею 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів статей\~317,\~322,\~360 ЦК України\~власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц. Суд установив, що об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності (а.с. 5). Разом з тим відповідачам надаються послуги по водопостачанню та водовідведенню, що стверджується розрахунком нарахувань і оплати за послуги з водопостачання і водовідведення. Як вбачається із відомостей по особовому рахунку № [NUMBER] (закріпленого за адресою: [ADDRESS] ) заборгованість відповідачів за надані послуги з водопостачання та водовідведення становить 11\~789,47 грн. (а. с. 17-21). Статтями\~526,\~530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що розрахунок, проведений позивачем КП «Луцькводоканал», є обґрунтованим, будь-які підстави ставити під сумнів даний доказ у суду відсутні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами були порушені умови надання житлово-комунальних послуг з водопостачання і водовідведення, позовні вимоги КП «Луцькводоканал» є обґрунтованими, а тому з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 11\~789,47 грн. Крім того, на підставі ч. 1ст.141 ЦПК України\~з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Луцькводоканал» підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved