Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 02.08.2024 року під час дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] , керуючи вантажним автомобілем марки "DAF" д.н.з. [NUMBER] , порушивши ПДР України, пошкодив належний позивачу вантажний автомобільмарки "MAN" д.н.з. [NUMBER] та причіпом SCHWARZMUELLER. Вказує, що власником транспортного засобу марки "DAF" д.н.з. [NUMBER] є відповідач - [PERSON] . Зазначає, що згідно висновку транспортно товарознавчої експертизи, матеріальний збиток позивача за результатами вказаної ДТП складає 45 176 гривень, які разом з судовими витратами просить стягнути з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що постановою Жовківського районного суду Львівської області 04.02.2025 року водія автомобіля [PERSON] марки "DAF" д.н.з. [NUMBER] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністартивного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП. В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, позаяк вважає, що позов пред`явлений до неналежного відповідача. Пояснив, що безпосередньо винуватцем ДТП є водій [PERSON] , який не є ні працівником, ні підрядником за дорговором підряду відповідчача [PERSON] , який є лише власником транспортно засобу, а тому, відповідальність за завдану безпосередньо водієм шкоду не несе. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до чинної постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2024 року, у діях водія автомобіля марки "DAF" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам пунктів 10.1 та 11.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з винекненням події даної пригоди. Згадані матеріали направлено до ВП №1 Львівського районного управління поліції для прийняття кінцевого рішення в порядку КУпАП.(а.с.107-111). Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/8565-АВ від 28.08.2024 року транспортно товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку завданого власнику напівпричепа SCHWARZMUELLER станом на 28.08.2024 року становить 45 167 грн. (а.с.25-35). За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки "DAF" д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.117-118). За приписами статтей 1166 та 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Положення частини першої статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Володільцем, за юридичною ознакою, визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку. За правовим змістом ст. 1187 ЦК України особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила ч. 2 ст. 1187 ЦК України вказують на дві ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки - юридичну і матеріальну. Так, за юридичною ознакою володільцем визнається тільки та особа, яка володіє певним правом по відношенню до джерела підвищеної небезпеки. Таким правом може бути право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо. Згідно з матеріальною ознакою володільцем визнається той власник або інший титульний володілець джерела підвищеної небезпеки, який одночасно фактично його використовує, зберігає або утримує. Вищенаведені положення Закону дають підстави стверджувати, що у випадку передання власником транспортного засобу іншій особі в технічне управління без належного правового оформлення, то суб`єктом відповідальності є власник транспортного засобу. Якщо ж особа керувала транспортним засобом по довіреності (на правовій підставі), то саме на неї покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду. Згідно з ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може нести лише юридична особа або громадянин, що правомірно володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом на відповідній правовій підставі (здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав: договору оренди, довіреності тощо), використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріальна, або юридична, ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) об`єктами, які створюють підвищену небезпеку. У разі якщо управління небезпечним об`єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (без відповідної правової підстави, наприклад управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об`єкт не вийшов із володіння його безпосереднього володільця і саме він повинен відповідати за шкоду заподіяну належним йому на праві приватної власності транспортним засобом. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що транспортний засіб марки "DAF" д.н.з. [NUMBER] , на час вчинення ДТП належав на праві власності відповідачу [PERSON] , а водій [PERSON] керував таким без належного юридичного оформлення, а тому вказаний транспортний засіб, на переконання суду, не вибув із володіння його безпосереднього володільця - відповідача [PERSON] та знаходився у сфері його фактичного господарського впливу, а тому саме останній є відповідальним за шкоду заподіяну цим транспортним засобом позивачу. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, судовий збір 2422,40 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved