Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр», кредитодавець, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором №28.02.2025-100000605 від 28.02.2025 у розмірі 23021,81 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) №28.02.2025-100000605. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 гривень, строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору, позичальнику надається кредит на наступних умовах: Дата повернення кредиту 17.07.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на яку надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 1600,00 гривень, неустойка 80,00 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Відповідно до Договору від 28.02.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 8000 гривень на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 28.02.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 8000 гривень. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 23021,81 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 гривень, по процентам в розмірі 10080 гривень, по комісії в розмірі 941,81 гривень, неустойки 4000,00 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Посилаючись на норми ЦК України, Закони України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», правові позиції Верховного Суду, просили стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №28.02.2025-100000605 від 28.02.2025 у розмірі 23021,81 гривень. Також просили стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривні. Розгляд справи просили проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за відсутності представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 07 та 14 жовтня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому вказаний електронний договір не може вважатися електронним документом. Відповідач наголошує, що не укладала кредитний договір, відповідно не погоджувала процентну ставку, неустойку та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує узгодження саме цих, а не інших №28.02.2025-100000605 від 28.02.2025, а тому відповідачем ставить під сумнів його укладення. На підтвердження перерахування коштів позики позивач зазначає, що таке перерахування підтверджується інформаційною довідкою стороннього фінансового сервісу, відповідно якої нібито відповідачеві було перераховано тіло кредиту. Однак, невідомо кому належать карткові рахунки, на які нібито переказано дані кошти, оскільки лист фінансового сервісу не містить ідентифікуючих даних про неї. Дана довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку. Покликаючись на вищевикладене просила врахувати надані пояснення та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. 13 жовтня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив. Згідно відповіді на відзив представник позивача зазначає, що 28.02.2025 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №28.02.2025-100000605 від 28.02.2025 р. у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0508861220. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору - 28.02.2025. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить їй, або що на час укладення спірних договорів вона втратила вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної Документ сформований в системі пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Також, підписуючи Оферту Відповідач підтвердив той факт, що розуміє умови на яких укладається договір підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Також, відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку. Також, для підтвердження укладення електронного кредитного договору від 28.02.2025 року № 28.02.2025-100000605 з ТОВ «Споживчий центр» додають до Відповіді на відзив Довідку, що підтверджує факт надсилання одноразових ідентифікаторів на номер телефону, що передбачений у заявці договору. Щодо видачі коштів відповідачу, то видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 28.02.2025 р., що наявна в матеріалах справи, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. До позовної заяви було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №28.02.2025-100000605, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №28.02.2025-100000605), підписані одноразовим ідентифікатором «E861», які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача, а саме: [NUMBER]. Таким чином,електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки. У зв`язку з наведеним, квитанція від 28.02.2025 про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором. Просили позовні вимоги задовольнити. Розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Встановлено, що 28.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №28.02.2025-100000605 шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачеві кредит у розмірі 8000,00 гривень. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» договір підписаний сторонами з використанням електронного підпису-одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту - 8000,00 гривень, строк надання кредиту - 140 днів з дня його надання, процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Неустойка 80 гривень, що нараховується за кожен день невиконання зобов`язання, комісія пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 1600 гривень. На виконання умов договору №28.02.2025-100000605 від 28.02.2025 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 8000,00 гривень шляхом перерахунку на платіжну карту клієнта 4149497500299518 за допомогою системи іPay.ua електронного переказу, що підтверджується квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» (а.с.11). Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Встановлено, що отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 8000,00 гривень підтверджується заявкою від 28.02.2025, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, пропозицією про укладення кредитного договору (оферти) та додатком до кредитного договору, які підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е861, квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» про електронний переказ коштів в розмірі 8000,00 гривень за допомогою системи іPay.ua (а.с.11, 13-19). Вищезазначене свідчить, що кредитний договір від 28 лютого 2025 року №28.02.2025-100000605 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Не заслуговує на увагу суду твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що вона не укладала кредитного договору №28.02.2025-100000605 від 28.02.2025 та те, що позивачем не надано доказів того, що платіжна карта [NUMBER] на який було здійснено переказ коштів в сумі 8000 гривень належить [PERSON] , оскільки відповідач не спростувала того що дана платіжна карта їй не належить. Крім того, до Відповіді на відзив представником позивача додано Довідку, що на номер абонента [NUMBER] 28.02.2025 було доставлено SMS-повідомлення з текстом «паролі підпису ШвидкоГроші: Е861 для Договору», що підтверджує факт надсилання одноразових ідентифікаторів на номер телефону, що передбачений у заявці договору. Відповідач не заперечила, що номер мобільного телефону [NUMBER] їй не належить. Встановлено, що відповідач в порушення умов договору зобов`язання за кредитним договором не виконав у зв`язку з чим заборгованість склала 23021,81 гривень, в тому числі: заборгованості по тілу кредиту - 8000 гривень, заборгованість по процентам -10080 гривень , комісія - 941,81 гривень та неустойка - 4000 гривень . Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Разом з тим, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено і станом на час розгляду даної справи він триває. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19. Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Слід зазначити, що розрахунок неустойки, проведений позивачем в період дії в Україні воєнного стану. Відтак, з огляду на положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4000,00 гривень, оскільки відповідач звільняється від сплати указаного виду відповідальності згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 19021,81 гривень, що складається з основного боргу в розмірі 8000,00 гривень, нарахованих процентів в сумі 10080,00 гривень, комісії в сумі 941,81,00 гривень. Оскільки позов задовольняється судом на 82,63 відсотки, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2001,63 гривня.

Outcome: partial