Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

11 червня 2025 року [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Яворівська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер його дід, [PERSON] . [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері спадкоємцем за заповітом є він, позивач. 27.05.2025 позивач отримав відповідь від Яворівської РДА Львівської області в якій зазначено, що на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 1,69 умовних кадастрових га, у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Нагачівської сільської ради за №7 на підставі розпорядження голови Яворівської РДА №178 від 17.04.1997. Однак підпис, що підтверджує отримання особою даного сертифіката в книзі записів (реєстрації) сертифікатів відсутній, оскільки на момент видачі сертифікатів, [PERSON] помер. З відповіді Яворівської ДНК Львівської області встановлено, що спадкоємцем за законом до майна [PERSON] , яка померла [INFO] є позивач, який приходиться її сином. Також з даної довідки вбачається, що мати [PERSON] , яка померла [INFO] , є спадкоємцем до майна свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх прав. Оскільки [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично прийняла у спадщину земельну ділянку (пай) площею 1,69 умовних кадастрових гектарів, але належним чином свої права на дану земельну ділянку не оформила та не отримала відповідного сертифікату, а тому позивач не може надати такий нотаріусу для оформлення свої спадкових прав. В результаті розгляду поданих ним документів Яворівською ДНК було відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) розміром 1,69 га. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак 14.10.2025 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. В підготовче судове засідання представник Яворівської міської ради Львівської області не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа державний нотаріус Яворівської ДНК Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак 16.09.2025 подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, рішення прийняти у відповідності до чинного законодавства. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання учасників справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зважаючи на таке. В ч.1 ст.3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідност.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 травня 2025 року, виданим виконавчим комітетом Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] у віці 71 рік, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 січня 2020 року, виданим виконавчим комітетом Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . Її батьком значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 11 травня 1918 року. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 24 лютого 1973 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] виданим 24 лютого 1973 року. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьком значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . З відповіді №431/16 від 27.05.2025 Яворівської районної державної адміністрації Львівської області вбачається, що на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 1,69 умовних кадастрових га, у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Нагачівської сільської ради за №7 на підставі розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації №178 від 17.04.1997. Інформація про серію та номер сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Нагачівської сільської ради, відсутня. Сертифікати на земельну частку (пай) видавалися від 21.05.1997 на підставі розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації №178 від 17.04.1997 року. Підпис, що підтверджує отримання особою сертифікату на право на земельну частку (пай) у книзі записів (реєстрації) сертифікатів, відсутній. На момент видачі сертифікатів [PERSON] помер. [PERSON] числиться в списках осіб, які мають право на середню земельну частку в СП «Семирівка» на основі рішення Нагачівської сільської ради народних депутатів виконавчого комітету №36 від 15.07.1996. Враховуючи наведене та з метою реалізації прав на спадщину для отримання сертифіката на земельну частку (пай) райдержадміністрація рекомендує звернутись до суду. З довідки завідувача Яворівської ДНК Львівської області №234/02-14 від 05.06.2025, встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , яка померла [INFO] , є спадкоємцем до майна свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. З відповіді Яворівської ДНК Львівської області №235/02-14 від 05.06.2025 вбачається, що під час звернення до нотаріуса, [PERSON] не було надано правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка розташована на території Нагпчівської сільської ради Яворівського району Львівської області, яка належить [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його донька [PERSON] , яка померла [INFO] , яка спадщину прийняла, але не оформила свої спадкових прав. У зв`язку із наведеним, видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємство здійснювалося за законом та за заповітом. Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.525, 526, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що на даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину, але не може цього зробити, так як за життя спадкодавець [PERSON] належним чином не оформила своїх спадкових прав за спадкодавцем [PERSON] , на ім`я якого було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 1,69 га., однак такого не отримував, оскільки на момент видачі помер. Перевіряючи обставини справи щодо входження до складу спадкового майна після смерті спадкодавця права на земельну частку (пай), суд виходить з наступного. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п.2 даного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Із змісту ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 згаданого Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки матеріалами справи встановлено, що на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 1,69 умовних кадастрових га, у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Нагачівської сільської ради за №7 на підставі розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації №178 від 17.04.1997, [PERSON] числиться в списках осіб, які мають право на середню земельну частку в СП «Семирівка» на основі рішення Нагачівської сільської ради народних депутатів виконавчого комітету №36 від 15.07.1996, відтак таке його право увійшло до складу його спадкового майна. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна [PERSON] була його донька [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована з батьком на момент його смерті, своїх спадкових прав належним чином не оформила. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи наведене, [PERSON] набув\~право на\~земельну частку\~(пай),\~яку успадкувала\~його мати [PERSON] від свого батька [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном, оскільки він є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна матері. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після померлої, відсутні. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволенню. Відповідно до ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно клопотання позивача судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі ст.15, 16, 1261 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved