Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Представник позивача Мишевська Н.М. звернулася у суд із даним позовом, який мотивує тим, що 14 липня 2024 року між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі ТОВ "Бізпозика") та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 504847-КС-001 (далі Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". За умовами Кредитного договору ТОВ "Бізпозика" надає позичальниці 6000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ "Бізпозика" свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальниці грошові кошти у розмірі 6000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці, номер якої останньою було вказано під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором у неї станом на 04 вересня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 21648,22 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6000 грн, суми прострочених платежів по процентах 14748,22 грн, суми прострочених платежів за комісією 1200 грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 21648,22 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою суду від 15.09.2025 дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначено судове засідання на 09 год. 10 хв. 17 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 17.10.2025 розгляд справи відкладено на 09 год. 00 хв. 17 листопада 2025 року. Відповідачка, у встановлений ухвалою судом строк відзив на позов не подала, скероване поштове відправлення, у якому містилася копія ухвали від 15.09.2025, повернулося до суду не врченим через відмову адресата від отримання, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 2 ст. 191 ЦПК України розглядає спір за наявними матеріалами справи. Позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що 14 липня 2024 року між ТОВ "Бізпозика" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 504847-КС-001, який підписаний\~електронним підписом\~відповідачки шляхом\~відтворення одноразового\~ідентифікатора UA-9151.За умовами Кредитного договору ТОВ "Бізпозика" надає [PERSON] кредит в розмірі 6000 гривень (п. 2.1 Кредитного договору) строком на 24 тижні (п. 2.3 Кредитного договору) зі строком дії договору до 29 грудня 2024 року (п. 2.7 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Бізпозика" проценти за зниженою процентною ставкою 1,15013387% в день або застандартною процентною ставкою 1,5% в день (п. 2.4 Кредитного договору). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 17784,77 грн (п. 2.8 Кредитного договору). Комісія за надання кредиту складає 900 грн (п. 2.5 Кредитного договору). Згідно з підтвердженням щодо здійснення переказу гргошових коштів ТОВ "ПрофітГід", випискою по належному [PERSON] картковому рахунку № [NUMBER] , наданою АТ "Ощадбанк" на виконання ухвали суду від 15.09.2025, позивачем 14 липня 2024 року перераховано грошові кошти в сумі 6000 грн на картковий рахунок, вказаний відповідачкою у реквізитах до Кредитного договору. Таким чином, сторони погодили усі істотними умовами кредитування та відповідачка отримала кошти у сумі 6000 грн, шляхом їх переказу позивачем на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачкою у реквізитах до Кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] за Кредитним договором станом на 14 липня 2025 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 21648,22 грн, з яких: 6000 грн тіло кредиту, 14748,22 грн проценти за користування кредитом, 900 грн комісія. Відповідачкою заборгованість за Кредитним договором, а саме за тілом кредиту, комісією, відсотками не спростована, останньою щодо правильності розрахунку такої заборгованості не надано заперечень. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3\~ст. 509 ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання позичальницею кредитних коштів в розмірі 6000 грн, правові підстави для нарахування комісії за видачу кредиту в розмірі 900 грн, відсутність будь-яких платежів зі сторони відповідачки на погашення кредитної заборгованості перед позивачем, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з [PERSON] у користь ТОВ "Бізнес Позика" 6000 грн заборгованості за тілом кредиту та відсотками у вказаних розмірах. Водночас, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитом з огляду на таке. Так, з наданих представником позивача розрахунків заборгованості за Кредитним договором установлено, що позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом протягом строку дії договору за ставкою 1,15 % в день та 1,5% в день. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, укладаючи 14 липня 2024 року кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку в розмірі 1,15% та 1,5% за кожен день користування кредитом, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати відсотків протягом строку дії договору з 14 липня 2024 року до 29 грудня 2024 року за процентною ставкою 1%, який складає: 6000 грн (сума боргу) х 1% : 100 % х 168 (днів) = 10080 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 16980 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн, суми заборгованості за комісією в розмір 900 грн, а також суми заборгованості по процентах в розмірі 10080 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1900 грн 03 коп. (16980/21648,22*2422,40).

Outcome: partial