Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

ТзОВ «Іннова-Нова» звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором про надання грошових коштів у кредит № 8326600525 від 27.05.2025 року в розмірі 36\~360,00 грн. та 2\~422,40 сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивували тим, що 27.05.2025 року між ТзОВ «Іннова Фінанс», яке у вересні 2025 року було перейменовано на ТзОВ «Іннова-Нова», та [PERSON] було укладено електронний договір про надання грошових коштів у кредит № 8326600525, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону на фінансовий номер телефону відповідача було надіслано одноразовий ідентифікатор 6103 для підпису кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно до вимог ст. 639 ЦК України. Згідно з умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на споживчі (особисті) потреби в сумі 18 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок [PERSON] , на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою в день: 1% - за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,87 % - за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок (банківську картку № [NUMBER] ). Однак, відповідач своєчасно кредит не погашає, не виконує інші грошові зобов`язання, тому станом на день підготовки позовної заяви в нього виникла заборгованість в розмірі 36\~360,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 18 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 18\~360,00 грн. Вказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно ордера на надання правничої допомоги серії АН № 1685548 від 30.06.2025 року (а.с. 50) [PERSON] не з`явився, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника позивача, вказавши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позов не подавав, на виклик в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 01.10.2025 року (а.с. 61), однак, повістка повернулася до суду без вручення в зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошень про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 29.10.2025 року (а.с. 76). За таких обставин суд 20.11.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 27.05.2025 року що між ТзОВ «Іннова Фінанс», яке у вересні 2025 року було перейменовано на ТзОВ «Іннова-Нова», та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 18 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку № [NUMBER] , строком на 360 днів, що підтверджується договором про надання грошових коштів у кредит № 8326600525 від 27.05.2025 року та додатком № 1 до цього договору графіком платежів, а також паспортом споживчого кредиту від 27.05.2025 року, підписаними [PERSON] одноразовими ідентифікаторами (а.с. 7-21,23-25). Відповідно до п. 2.6.1 даного договору, стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору, та становить: 1 % - за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0,87 % - за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 27.05.2025 року відповідач підписав електронний договір про надання грошових коштів у кредит № 8326600525 та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовими ідентифікаторами та отримав від ТзОВ «Іннова Фінанс» кредитні кошти в сумі 18 000,00 грн. на банківську картку. Вказаний договір разом із Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, в яких обумовлені порядок та умови укладення кредитних договорів, нарахування відсотків, складають єдиний договір, з чим [PERSON] був ознайомлений. Згідно з квитанції до платіжної інструкції № 20235-1354-221023531 від 27.05.2025 року (а.с. 34), [PERSON] на підставі вказаного кредитного договору позивачем було видано кредитні кошти на суму 18 000,00 грн. на банківську картку. Факт надання відповідачу кредитних коштів також підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251015/41363 від 17.10.2025 року та випискою про рух коштів (а.с. 77-79), наданими АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2025 року про витребування доказів. З даних документів встановлено, що на ім`я [PERSON] випущено банківську платіжну картку № [NUMBER] , на яку 27.05.2025 року було здійснено транзакцію по зарахуванню коштів в розмірі 18\~000,00 грн. Таким чином, ТзОВ «Іннова Фінанс» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримується своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. Згідно рішення № 05-09/2025 єдиного учасника ТзОВ «Іннова Фінанс» від 05.09.2025 року, найменування товариства змінено на ТзОВ «Іннова-Нова» (а.с. 73). З долученого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8326600525 від 27.05.2025 року (а.с. 42-43) вбачається, що станом на 26.09.2025 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 36\~360,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 18 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 18\~360,00 грн. З цього ж розрахунку встановлено, що [PERSON] з метою погашення кредиту за вищевказаним договором було сплачено кошти на загальну суму 6\~300,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашає, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 36\~360,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 8326600525 від 27.05.2025 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № 5 від 30.09.2025 року (а.с. 6). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved