Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Представник позивачки звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, зазначивши в позові, що 02.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у [PERSON] народилася дитина - [PERSON] . 24.02.2022 року рф розпочала повномасштабне вторгнення на територію України. На підставі припису від 16.10.2020 року № 546 та наказу командувача Національної гвардії України від 18.09.2020 року № 188 о/с, [PERSON] було зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення для подальшого проходження служби до військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) з 17.10.2020 року. Здійснюючи свій громадянський обов`язок щодо захисту Вітчизни 25.04.2022 року [PERSON] було захоплено в полон державою-агресором. [INFO] у [PERSON] народилася дитина - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2024 року, виданого Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначено, що [PERSON] записаний як батько вказаної дитини, при цьому перебуваючи в полоні на момент її зачаття та народження. Станом на сьогодні, військовополонений [PERSON] та [PERSON] залишаються подружжям та перебувають у зареєстрованому шлюбі. Більше того, за інформацією, отриманою від батьків військовополоненого службовця [PERSON] та [PERSON] , відомо, що відповідачка проживає з іншим чоловіком протягом тривалого часу і дотепер. Враховуючи викладене, [PERSON] ніяким чином не може бути біологічним батьком [PERSON] , оскільки [PERSON] не перебував на території України понад 3 роки на момент зачаття дитини, а тому наявні законні підстави для виключення відомостей [PERSON] як батька з актового запису про народження дитини [PERSON] в підготовчому судовому запсіданні позивач та його представник позовні вимоги підтриимали , просили їх задовольнити в повному обсязі, та вирішити питання щодо призначення генетичної експертизи у справі для встановлення батьківства. Представник відповідача позовні вмимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо виключення відомостей про батька, вважає, що проведення експертизи є недоцільним, оскільки вимоги є обгрунтованими і її клієнтка їх визнає. При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом у визначених випадках. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України п. 11 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Приписами ст. 134 Сімейного кодексу України передбачено, що на підставі заяви осіб, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільною стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Учасник справи, користуючись правами, передбаченими ст. 43, 49 ЦПК України, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ч.ч.3 та 4 ст. 200 ЦПК України передбачається, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови позивач від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в частині 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічна позиція викладена і в постанові Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (у п. 24 постанови). Мотиви суду. Заслухавши учасників провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі в підготовчому судовому засіданні Враховуючи те, що відповідачка по справі визнала позов у повному обсязі, про що було заявлено відповідне клопотання представником відповідача в підготовчому судовому засіданні, при цьому, судом встановлено, що визнання відповідачем позову є добровільним, не суперечить закону та не порушує права інших осіб, тому суд приймає визнання позову та приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Розподіл судових витрат. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак з огляду клопотання позивача понесені витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: approved