Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21.09.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено договір №510580-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до даного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 10 000 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №510580-КС-001ь від 21.09.2024 року належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 33 800 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 000 грн, суми прострочених платежів по процентах 16 800 грн., суми заборгованості по штрафам 5\~000 грн., суми прострочених платежів за комісією 2000 грн. В зв`язку з чим просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №510580-КС-001 від 21.09.2024 року в розмірі 33800 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Потетія А.Г. від 17.06.2025 року відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. Рішенням Вищої ради правосуддя № 1466/0/15-25 від 15.07.2025 року суддя [PERSON] звільнений з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 15.09.2025 року справу №545/2579/25 передано судді Путрі О.Г. Ухвалою судді від 22.09.2025 року вищевказану справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, у тексті позовної заяви прохав розгляд справи провести без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судові засідання 20.10.2025 року, 20.11.2025 року, не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду (а.с. 124-126,а.с.131-133). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.11.2025 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №510580-КС-001 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором (UA-6217) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.зворот а.с.42-51). Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 10 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1% фіксована, загальний розмір наданого кредиту: 10 000 грн., термін дії договору: до 08.03.2025 р., комісія за надання кредиту 2000 грн. Відповідно до п.7.6 зазначеного Договору, у разі не здійснення сплати процентів та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту), та/або комісії за видачу додаткових коштів у кредит (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів), та/або суми кредиту у визначені цим договором та додатковими угодами до договору терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 32% від розміру простроченої заборгованості. Штраф застосовується за кожен факт невиконання або неналежного виконання позичальником передбаченого цим договором грошового зобов`язання згідно з графіком платежів, якщо станом на 00 годин 00 хвилин 3 (третього) дня після дати чергового платежу згідно з графіком, позичальник не погасив і має прострочену заборгованість за договором, на яку нараховується штраф. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором про надання кредиту №510580-КС-001 виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується довідкою про перерахування коштів (а.с. 54). Разом з тим, згідно повідомлення АТ "Універсал Банк" від 26.06.2025 року за вих. №БТ/Е -7795-Л, картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). З виписки по вказаній картці, вбачається, що 21.09.2024 року відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. (а.с.89-109). Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому станом на 28.05.2025 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 33 800 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 000 грн., суми прострочених платежів по процентах 16 800 грн, суми заборгованості по штрафам 5 0000 грн., суми прострочених платежів за комісією 2 000 грн. (зворот а.с.13-14). Після закінчення строку дії кредитного договору 08.03.2025 року заборгованість не нараховувалась. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Щодо стягнення заборгованості за комісією. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, відповідає вимогам діючого законодавства. Так, п.2.5 Кредитного договору №510580-КС-001 від 21.09.2024 року передбачено комісію за надання кредиту - 2000 грн. Враховуючи викладене, підлягає задоволенню позовна вимога у частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за отримання кредитних коштів, оскільки, остання передбачена умовами кредитного договору, в розмірі 2\~000 грн. Отже, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором №510580-КС-001 від 21.09.2024 року складає 33\~800 грн. Таким чином, аналіз змісту вищезазначених норм права та встановлених судом фактів свідчить про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного та

Outcome: approved