Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

24.10.2025 до Дарницького районного суду м. Києва звернув надійшла заява адвоката Білої Р.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 40 000 грн. Про понесення таких витрат заявник зазначив до закінення судових дебатів під час останнього судового засідання у справі та протягом встановленого терміну подав відповідні докази. В судове засідання представник відповідача Біла Р.В., не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлялася. Представник позивача в засіданні, проти заяви заперечував, просив відмовити в її задоволенні, оскільки представником відповідача не заявляла про понесення даних витрат. Крім того, зазначив, що розмір витрат є завищеним та не відповідає співмірності позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно матеріалів справи, вбачається, що правова допомога відповідачу надавалась на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 18 жовтня 2023 року. Відповідно до договору про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 18 жовтня 2023 року сторони погодили, що обсяг і вартість послуг (гонорар) за договором визначається згідно з додатком (додатками) до договору та в актах приймання-передачі послуг. Згідно додатку № 1 від 19.09.2025 року до договору про надання правової допомоги від 18.10.2023 року та акту № 1 приймання передачі наданої правничої допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги від 19.09.2025року, розмір гонорару становить 40 000 грн. Відповідно до постанов Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №159/5837/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, від 02.12.2020 у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 у справі №554/2586/16, від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Разом з тим, постановою Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 зазначено, що у разі встановлення у договорі про надання правової допомоги фіксованої суми гонорару надавати детальний опис робіт не потрібно, адже «розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу». Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи складність та тривалість розгляду справи в суді, а також те, що представником відповідача до закінчення судових дебатів було заявлено, про відшкодування витрат на правову допомогу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявником подано належні докази обґрунтування розміру вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу /а.с. 234-236/, у визначений законом строк, а тому заява про відшкодування витрат є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved