Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1107781600, за умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 74 000 швейцарських франків під 7,99% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення не пізніше 15.11.2021 року. У забезпечення виконання зобов`язань позичальником за вказаним кредитним договором банком прийнято поруку [PERSON] договір № 11077816000/01 від 15.11.2006 року. В подальшому, за наслідком укладення договору про відступлення прав вимоги відповідні права кредитора перейшли до позивача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Позивач зауважує, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" заборгованість за кредитним договором № 11077816000 від 15.11.2006 року в сумі 73101,94 швейцарських франки, що еквівалентно 634524,83 грн. Втім заборгованість, яка була визначена і встановлена до стягнення на користь позивача згідно судового рішення, не була повернута/не сплачена відповідачами, а отже має місце тривале порушення зобов`язання з повернення кредитору грошових коштів за судовим рішенням. Судове рішення відповідачами досі не виконано і ніколи не виконувалось. А тому позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідачів 3 % річних від суми заборгованості, розрахованих за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, на суму 10 748,99 швейцарських франка. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, причини неявки не повідомили. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідачів заяви чи клопотання щодо розгляду справи. З огляду на вказане, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1107781600, за умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 74 000 швейцарських франків під 7,99% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення не пізніше 15.11.2021 року (а.с.8-13). У забезпечення виконання зобов`язань позичальником за вказаним кредитним договором № 1107781600, банком прийнято поруку [PERSON] договір № 11077816000/01 від 15.11.2006 року (а.с.13,14). 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу, згідно якого відбулося відступлення права вимоги, що належить первісному кредитору за кредитним договором №11077816000. Відповідно до даного договору факторингу, ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" набуло прав кредитора (а.с.18-24). Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2012 року солідарно з відповідачів стягнуто на користь ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" заборгованість за кредитним договором № 11077816000 в сумі 73101,94 швейцарських франки, що еквівалентно 634524,83 грн. (а.с.15-17) Розмір невиконаного зобов`язання відповідачів за кредитним договором та рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2012 року у цивільній справі № 0306/88/2012, тобто залишок заборгованості відповідачів перед позивачем ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» складає 73101,94 швейцарських франки, тобто судове рішення відповідачами не виконано і ніколи не виконувалось. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Оскільки відповідачі належним чином не виконали судове рішення про стягнення з них коштів, кредитор вправі вимагати стягнення з боржників в судовому порядку сум процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку, який знаходиться в матеріалах справи, сума 3 відсотків річних складає 10748,99 швейцарських франків (а.с.7). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» 3% річних в розмірі 10748,99 швейцарських франків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у сумі 6587,24 грн.

Outcome: approved