Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.02.2007 року між ФОП [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено кредитну угоду №2063/01КН. Згідно п. 1.2. даної угоди передбачено, що загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди становить 35000 Євро. Згідно п. 1.3. термін повернення кредиту й окремих частин траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, відсотків, і винагороди, що є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 26.02.2012. Відповідно до п. 6.4. договору нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п. 6.1., 6.2. цієї угоди здійснюється протягом 3 (трьох) років із дня, коли відповідне зобов`язання повинне було бути виконане позичальником. А відповідно до п. 6.8. кредитної угоди терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за цією угодою встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно додаткової угоди від 06.10.2008 р. до кредитної угоди №2063/01КН від 27.02.2007 банк та Позичальник прийшли до згоди про те, що укладена кредитна угода № 2063/01КН від 27.02.2007 не є кредитною лінією. Кредитні засоби по даній угоді надаються на певний термін і в розмірі, вказаному в договорі про видачу траншу. З метою забезпечення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 27.02.2007 № 2063/01КН між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» 27.02.2007 укладено договір іпотеки, предметом якого стало нерухоме майно приміщення лісопильного цеху. 12.03.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено нотаріальний напис № 634, згідно якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно приміщення лісопильного цеху, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 27.02.2007 за реєстрованим № 566, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк", ЄДРПОУ 14360570. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк," у розмірі: заборгованість за кредитом - 23953,19 Євро, заборгованість за відсотками 64386,09 Євро, пеня 131065,50 Євро, що всього становить 219404,78 Євро та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 грн. [PERSON] вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства. А саме, строк за яким проводиться стягнення - з 27.02.2007 по 26.10.2018, проте, кредитною угодою № 2063/01КН встановлено, що надання коштів здійснюється окремими траншами. Видача частини кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу на термін передбачений в даній угоді, а також у договорі про видачу траншу. Тобто, має місце вчинення виконавчого напису за період, що значно перевищує період повернення коштів, нарахування процентів та пені за договором зроблено поза межами дії самого договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як випливає із додатків № 1 та № 2 до Договору про видачу траншу № 2063/01КН від 27.02.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 05.04.2007 по 26.02.2012. Згідно додатку № 1 до Договору про видачу траншу № 2063/01КН-2 від 02.03.2007, який складений 02.03.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 05.04.2007 по 26.02.2012. Згідно додатку № 1 до Договору про видачу траншу № 2063/01КН-3 від 29.03.2007, який складений 29.03.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 07.05.2007 по 26.02.2012. Згідно додатку № 2 від 01.07.2008 до договору про видачу траншу № 2063/01КН-4 від 19.07.2007 строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 06.08.2007 по 26.02.2012. Отже, в силу вимог ч. 3 ст. 254 ЦК України встановлені строки закінчуються з 27.02.2010 по 26.02.2015. Якщо виходити із вимог п. 6.8. кредитної угоди від 27.02.2007 № 2063/01КН, якою передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за цією угодою встановлюється сторонами тривалістю 5 років, то строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 05.04.2007 по 26.02.2012 та в силу вимог ч. 3 ст. 254 ЦК України закінчується з 05.04.2012 по 26.02.2017. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 6.4. кредитного договору нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п. 6.1., 6.2. цієї угоди здійснюється протягом 3 (трьох) років і з дня, коли відповідне зобов`язання повинне було бути виконане позичальником. Таким чином строк нарахування пені та штрафних санкцій сплив з 27.02.2010 по 26.02.2015. Аналогічно описаному вище сплив п`ятирічний строк для стягнення пені та штрафних санкцій. Отже, розмір пені в сумі 131065,50 Євро не відповідає вимогам п. 6.4. кредитного договору № 2063/КН від 27.02.2007 та вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України так як дана пеня нарахована за період з 27.02.2007 по 26.10.2018, тобто поза межами трьохрічного строку. На підставі наведеного позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 22.08.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 02.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 15.09.2025 представник відповідача Рокетська С.В. надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що ПАТ КБ "Приват Банк" позов не визнає у повному обсязі, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та пояснив це наступним. 27.02.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ "Приват Банк" було укладено кредитну угоду № 2063/01КН. Загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди - 35000 Євро. Згідно з п. 1.3. термін повернення кредиту й окремих його частин - траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів, а також графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, але не пізніше 26.02.2012. Жодним судовим рішенням не встановлено недійсність правочину на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Крім цього позивачем не спростовується наявність кредитного договору та заборгованості за ним. Виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1., 3.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. На сьогоднішній день позивачем заборгованість не погашена, тому просить суд відмовити в задоволенні позову. 02.10.2025 від представника позивача адвокат Гуменюка Б.С. до суду надійшли додаткові пояснення в яких зазначив, що позивач не погоджується з письмовими поясненнями відповідача та зазначає, що в порушення вимог п. 11 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172, позивач не надсилав відповідачу, як і боржнику, і як майновому поручителю письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. В силу вимог п.3.3. глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. №296/5 та зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012 р. №282/20595, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. А відповідно до п. 3.4. цього ж порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1., 3.3., 3.4. глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. №296/5, нотаріусом вчинено нотаріальний напис від 12.03.2019 № 634 поза межами строків, встановлених чинним законодавством. Тому вважає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гуменюк Б.С. заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові та додаткових поясненнях. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, місце та час судового засідання судом повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, які отримано представником відповідача та шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету відповідача. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву суду не надав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди сторони позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справи без її участі. Повідомила, що не має можливості надати суду засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено 12.03.2019 за № 634, оскільки, відповідно до акту від 03.01.2023 № 10, вони були знищені. Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток, які були отримані за довіреністю 24.09.2025 та 17.10.2025. Причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 22.08.2025 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено підготовче судове засідання. 02.10.2025 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Також, ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2025 забезпечено позов та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 12.03.2019 № 634. 24.11.2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із занесенням до протоколу судового засідання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до кредитної угоди № 2063/01КН від 27.02.2007 року між позивачем ФОП [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитну угоду, на підставі якої ФОП [PERSON] отримав кошти в сумі 35000 Євро під 14% відсотків річних від суми залишку непогашеної заборгованості, строк погашення кредиту не пізніше 26.02.2012 (а.с. 8-11). \~ \~ \~ \~Згідно додатку № 1 до Договору про видачу траншу №2063/01КН від 27.02.2007, який складений 27.02.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 05.04.2007 по 26.02.2012. Загальна сума отриманого траншу складає 10000 Євро, а сума нарахованих відсотків за цей же період склала 4081,32 Євро. Всього на загальну суму 14081,32 Євро (а.с.112). \~ \~ \~ \~Згідно додатку № 2 до Договору про видачу траншу №2063/01КН від 27.02.2007, який складений 01.07.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 05.04.2007 по 26.02.2012. Загальна сума отриманого траншу складає 7444,64 Євро, а сума нарахованих відсотків за цей же період склала 1867,77 Євро. Всього на загальну суму 9312,41 Євро (а.с.13). \~ \~ \~ \~Згідно договору про видачу траншу № 2063/01КН-2 від 02.03.2007, позивач отримав кредит на суму 6500,00 Євро (а.с.14). \~ \~ \~ \~Згідно додатку № 1 до Договору про видачу траншу № 2063/01КН-2 від 02.03.2007, який складений 02.03.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 05.04.2007 по 26.02.2012. Загальна сума отриманого траншу складає 6500 Євро, а сума нарахованих відсотків за цей же період склала 2864,54 Євро. Всього на загальну суму 9364,54 Євро (а.с.15-16). \~ \~ \~ \~Згідно договору про видачу траншу № 2063/01КН-3 від 29.03.2007, позивач отримав кредит на суму 10000,00 Євро (а.с.17). \~ \~ \~ \~Згідно додатку №1 до Договору про видачу траншу №2063/01КН-3 від 29.03.2007, який складений 29.03.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 07.05.2007 по 26.02.2012. Загальна сума отриманого траншу складає 10000 Євро, а сума нарахованих відсотків за цей же період склала 4015,01 Євро. Всього на загальну суму 14015,01 Євро (а.с.18). \~ \~ \~ \~Згідно додатку № 2 від 01.07.2008 до договору про видачу траншу № 2063/01КН-4 від 19.07.2007, строк погашення кожного чергового платежу встановлений з 06.08.2007 по 26.02.2012. Загальна сума отриманого траншу складає 4625,80 Євро, а сума нарахованих відсотків за цей же період склала 1143,36 Євро. Всього на загальну суму 5768,46 Євро (а.с.19). \~ \~ \~ \~Згідно додаткової угоди від 06.10.2008 до кредитної угоди № 2063/01КН від 27.02.2007 банк та Позичальник прийшли до згоди про те, що укладена кредитна угода № 2063/01КН від 27.02.2007 не є кредитною лінією. Кредитні засоби по даній угоді надаються на певний термін і в розмірі, вказаному в договорі про видачу траншу (а.с.20). \~ \~ \~ \~З метою забезпечення взятих на себе зобов`язаних за кредитним договором від 27.02.2007 № 2063/01КН між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» 27.02.2007 укладено договір іпотеки, предметом якого стало нерухоме майно приміщення лісопильного цеху, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.21-23). \~ \~ \~ \~12.03.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено нотаріальний напис № 634, згідно якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно приміщення лісопильного цеху, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 27.02.2007 зареєстрованим № 566, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк", ЄДРПОУ 14360570. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк, у розмірі: заборгованість за кредитом - 23953,19 Євро, заборгованість за відсотками 64 386,09 Євро, пеня 131 065,50 Євро, що всього становить 219404,78 Євро та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 грн. Строк, за яким проводиться стягнення - з 27.02.2007 року по 26.10.2018 року (а.с.24). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі «Перелік»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Судом не встановлено, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису у розпорядженні приватного нотаріуса Бондар І.М. містився належний документ, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання. Натомість, зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27.02.2007 по 26.10.2018 та включає в себе заборгованість за відсотками, пеню та комісію, а також штраф, що свідчить про те, що вказана сума заборгованості не вважається безспірною. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, а не з 01.11.2017 як зазначено приватним нотаріусом. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 6.8 Кредитної угоди № 2063/01КН від 27.02.2007 передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, за цією угодою встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, строк, за який провадиться стягнення, - одинадцять років сім місяців двадцять дев`ять днів, а саме з 27.02.2007 по 26.10.2018. Отже, стягнення за виконавчим написом вчинено поза межами спливу строку позовної давності. Окрім цього, відповідачем не спростовано аргумент позивача про не направлення йому як боржнику та як майновому поручителю письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання. Іншим чином перевірити зазначене позивачем не надалось можливим, оскільки згідно відповіді приватного нотаріуса Бондар І.М. документи, які були надані нотаріусу та на підставі яких вчинено виконавчий напис 12.03.2019 за № 634, є знищеними. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис № 634, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 12.03.2019, вчинено з порушенням вимог закону, заборгованість боржника не є безспірною, у зв`язку з чим суд знаходить підстави для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає до виконанню. Докази, які б спростовували доводи позивача в матеріалах справи відсутні, і відповідачем не спростовані. Отже, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2025, якою зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, до набрання сили остаточного рішення у даній цивільній справі - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 12112,20 грн, а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595

Outcome: approved