Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», в інтересах якого діє представник Хуторна Ольга Володимирівна, до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 03.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 08.08.2025 суд перейшов до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін у судове засідання. Позовна заява обґрунтована тим, що 22.09.2015 відповідач ознайомився із умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, а також підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови кредитування, підписав кредитний договір № б/н від 22.09.2015 року про надання строкового кредиту у розмірі 39 000 грн. У зв`язку із чим, виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.11.2024 становить 43345,25 грн. Від представника позивача до суду надійшла заява із проханням проводити судовий розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про місце, день та час слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направив. Відповідно до приписів ст. ст. 280-282 ЦПК України суд доходить до висновку про можливість проводити судовий розгляд цивільної справи у заочному порядку за відсутності відповідачів та третіх осіб, а також представників позивача, та за наслідками судового розгляду ухвалити заочне судове рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне. 22.09.2015 відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Анкету-заяву № б/н та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк». На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачеві відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 39 000 грн., про що до суду подано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку та Виписку по рахунку. Відповідачеві було видано кредитну картку [NUMBER] , строк дії 18/19, тип - Універсальна. Відповідач дану картку активував та користувався нею, про що свідчить розрахунок заборгованості та виписка по рахунку відповідача, подані до суду позивачем. Після спливу строку дії першої картки відповідачем отримано картку [NUMBER] , строк дії 02/23, із застосуванням відсоткової ставки 42, 0 % річних. 21.10.2021 відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку - [NUMBER] , строк дії - 07/25. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 19.11.2024 становить 43 345, 25 грн., яка складається із: 34779, 14 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8566, 11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Матеріалами справи підтверджується, що під час укладання договору Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору, погодився з ними шляхом підписання електронної анкети та паспорту споживчого кредиту. Відтак, враховуючи, що заборгованість по сплаті тіла кредиту та нарахованих процентів не погашена, суд вважає, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з Відповідача заборгованості в межах позовних вимог. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з Відповідача підлягає судовий збір в розмірі 2422, 40 гривень.

Outcome: approved