Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

16 липня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 27\~жовтня 2024\~року між\~ТОВ «Споживчий\~центр» та\~відповідачем був\~укладений кредитний\~договір № 25.10.2024-100001419, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на день та строком кредитування 105 днів. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 13 252.50 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 000 грн., по процентам в розмірі 1 890 грн., неустойки 2 362,50 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. У судове засідання представник позивача не прибув, але у позові просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання та про причини неявки суд не повідомляв. Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не прибув у нього, враховуючи, що відповідачем не поданий відзив, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що 27\~жовтня 2024\~року між\~ТОВ «Споживчий\~центр» та\~відповідачем був\~укладений кредитний\~договір № 25.10.2024-100001419, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на день та строком кредитування 105 днів. Згідно наданого позивачем розрахунку позовних вимог, він вважає, що заборгованість за договором становить 13 252.50 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 000 грн., по процентам в розмірі 1 890 грн., неустойки 2 362,50 грн. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Зі встановлених судом обставин слідує, що позивач дійсно порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернув кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушив приписи частини першої статті 526 ЦК України. У зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування ним є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки, та у їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки неустойка у розмірі 2 362,50 грн. була нарахована відповідачеві в період введеного на території України воєнного стану, вона не можу бути стягнута з позичальника. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1\~990,49 грн. (2\~422,40 х (10\~890 / 13\~252,50)). На підставі наведеного та

Outcome: partial