Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «Діджи Фінанс», через свого представника Романенка М.Е., звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 104127160 від 02.12.2021 у розмірі 85750,00 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту- 20000,00 грн.; заборгованості за відсотками- 63750,00 грн.; заборгованості за комісійною винагородою 2000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування позову вказав, що В обґрунтування позову вказав, що 02.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 104127160 на суму\~20000,00\~гривень.\~Станом на\~день звернення\~до суду\~заборгованість за\~договорами відповідачем\~не погашається,\~проценти за\~користування кредитними\~коштами не\~сплачуються.\~25.04.2025\~між ТОВ\~«Мілоан» \~та \~ ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно до чинного законодавства України укладено Договір відступлення права вимоги №25042025, а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс», набуто права вимоги до відповідача, сума боргу перед новим кредитором становить 85750,00 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконує свого зобов`язання та припинив повертати кредитні кошти у строки передбачені договорам, у зв`язку з чим, в нього перед позивачем утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. \~ \~ \~ \~Позиції учасників судового провадження. \~ \~ \~ \~Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу\~розглядати у його відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~ надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме заборгованість за тілом кредиту та відсотками, нарахованими в межах 15 днів, а також просить зменшити судові витрати. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) (а.с.51). Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року відкладено розгляд справи для повторного виклику відповідача (а.с.60). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~02.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 104127160 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором (а.с.14-19). За умовами цього договору розмір кредиту становить 20000,00 грн, кредит надано строком на 15 днів, дату повернення кредиту і процентів зазначено як 17.12.2021, розмір процентної ставки 1,25 % за кожен день користування в межах строку кредитування, що становить 3750 гривень гривень у грошовому виразі. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій). Згідно платіжного доручення ТОВ «Мілоан» 02.12.2021 перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти за договором № 104127160 в сумі 20000,00 грн. (а.с. 28). Згідно розрахунку\~заборгованості, складеного ТОВ "Мілоан", заборгованість відповідача за кредитним договором № 104127160 від 02.12.2021 становить 85750,00 грн, з яких:\~20000,00 грн\~- заборгованість за тілом кредиту,\~63750,00 грн\~- заборгованість за відсотками, 2000,00 грн заборгованість по комісії (а.с.12). 25.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та позивачем\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №25042025 у відповідності до умов якого позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 104127160 від 02.12.2021, що підтверджується витягом з Додатку до Договору факторингу №25042025 щодо права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 85750,00 гривень (а.с. 11, 20-27). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.\~5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст.\~8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ст.ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заявки на позику на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти в сумі 20000 гривень. Таким чином\~судом встановлено,\~що заборгованість\~відповідача за\~тілом \~кредиту за\~вказаним вище\~кредитним договором\~становить 20000,00\~гривень,\~ця сума\~заборгованості визначена\~первісним позикодавцем. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договір споживчого кредиту укладений сторонами строком на 15 днів, а саме до 17.12.2021. Доказів того, що відповідач ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення суми позики після 17.12.2021 матеріали справи не містять. За вказаних обставин, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування за кредитним договором № 104127160 до 17.12.2021 в розмірі 3750,00 грн. Враховуючи вищезазначені обставини, з суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 104127160 підлягають частковому задоволенню та стягненню на користь позивача заборгованості в сумі 25750,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 20000,00 гривень, заборгованості за відсотками в сумі 3750,00 гривень та комісією в сумі 2000,00 гривень. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3\~ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 42649746 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року, детальний опис робіт, виконаних адвокатом на суму 5000 гривень, додаткова угода № 104127160 від 29 липня 2025 (а.с. 41-46). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Враховуючи вищевикладене,\~складність справи,\~яка є\~малозначною,\~виконані адвокатом\~роботи,\~зміст позовної\~заяви,\~обсяг доданих\~документів,\~що не\~є значним,\~суд вважає,\~що заявлені\~витрати на\~правничу допомогу\~підлягають задоволенню\~у розмірі 3000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено на 30,03%, а тому на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 733,45 гривень.

Outcome: partial