Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Київська Державна нотаріальна контора у місті Одесі, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості спадкування. На адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просила встановити факт проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] однією сім`єю з грудня 2008 року по день смерті останнього та визнати за [PERSON] , [INFO] право на спадкування за законом після смерті [PERSON] [INFO] , померлого [INFO] , разом з іншими спадкоємцями другої черги, які закликаються до спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з грудня 2008 року позивач [PERSON] та [PERSON] , проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в квартирі [ADDRESS] , за час спільного проживання та до самої смерті [PERSON] були сім`єю, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, разом проводили дозвілля, а всі свята разом - в колі рідних та друзів. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі посилаючись на те, що матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують спільне ведення господарства, наявність спільного бюджету, взаємної матеріальної підтримки чи інших ознак спільного сімейного життя. Ні документи про реєстрацію місця проживання, ні спільні фінансові зобов`язання чи витрати не подані. Посилання на окрему допомогу хворому чи догляд за ним не свідчить про наявність між сторонами фактичних шлюбних відносин, а також [PERSON] працював до останнього дня та мав свій дохід. Ухвалою суду від третьої особи Київської Державної нотаріальної контори у місті Одесі (Державний нотаріус Сальнікова Зоя Василівна) було витребувано та досліджено копію спадкової справи. Ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача адвоката Бузовського І.М. про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 11.06.2025 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Луб В.В. про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 11.06.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином. Від представника позивачки адвоката Бузовського І.М. надійшла заява про слухання справи у його відсутність та у відсутність позивачки, а також письмовий виступ у судових дебатах, які долучені до матеріалів справи. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю. Від представника відповідачки адвоката Луб В.В. надійшла заява про слухання справи у його відсутність та у відсутність відповідачки, а також додаткові письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. Позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні повністю. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов до наступного. [INFO] [PERSON] помер, про що відділом державної реєстрації цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис про смерть № 11090 від 18 листопада 2023 року. У зв`язку із чим, відкрилась спадщина на майно, що залишилось після смерті померлого [PERSON] . Київською Державною нотаріальною конторою у місті Одесі було відкрито спадкову справу 71642798 ( №1026/2023). Судом встановлено, що у встановлений законом строк позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] своєчасно звернулися до Київської Державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявами про прийняття спадщини. Вказаною нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом, оскільки відсутні документи, які підтверджують її родинні стосунки з спадкодавцем, про що було видано Лист №6157/02-14 від 29.11.2023 р. Із зазначеного вище слідує, що для подальшого оформлення спадщини за померлим [PERSON] , позивачці необхідно було в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що у померлого [PERSON] є рідна сестра (по матері), Відповідач по справі [PERSON] , яка також у встановлені законом строки звернулася до Київської Державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено що шлюб позивачки [PERSON] із [PERSON] було припинено у 1995 році з причини смерті чоловіка, а шлюб [PERSON] було розірвано у 2002 році. На адресу суду від імені відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, підписаний адвокатом Луб В.В. в якому остання не визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні. Свої доводи мотивувала тим, що надані позивачкою фотографії не можуть підтверджувати факт проживання однією сім`єю, надані квитанції про сплату комунальних послуг не підтверджують факт спільного проживання, довідка ОСББ ?Філатова 1? не підтверджує факту спільного проживання однією сім`єю, саме по собі проживання чоловіка та жінки однією сім`єю не є підставою для зміни черговості спадкування і не є підставою для спадкування за законом у першу чи другу чергу, періодичне перебування [PERSON] на лікування не свідчить про його безпорадний стан, [PERSON] до останнього дня ходив на роботу. Відповідно до ч.1 ст. 93 ЦПК України, представник Відповідачки [PERSON] адвокат Луб В.В. поставив позивачці [PERSON] п`ять запитань, відповіді на які, відповідно до ч.2 ст. 93 ЦПК України було надано у відповіді відзиві та у окремих письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи. У відповідь на відповідь на відзив, представником Відповідачки [PERSON] , адвокатом Луб В.В. було надано заперечення, яке долучено до матеріалів справи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий із [PERSON] з 1976 року. Товаришував із [PERSON] з 2008 по 2023 рік. Спілкувалися приблизно один раз на місяць. Не уточнив, коли вони бачилися із померлим в останній раз Позивачку [PERSON] раніше не знав. Відповідачку [PERSON] знав, оскільки бачився із нею особисто на святкуванні 50річчя [PERSON] у 2002 році. На думку свідка, померлий [PERSON] не виглядав хворим або безпорадним.Останній раз був вдома у [PERSON] у 1994 році. Пояснив, що знає, що [PERSON] до останнього дня працював у Фізико-хімічний інститут. ім. О.В.Богатського НАН України та у ТДВ "ІНТЕРХІМ". Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий із [PERSON] з 1975 року, оскільки познайомився із ним на Шосткінському заводі хімматеріалів. З 2008 по 2023 рік підтримували дружні стосунки. Вдома у [PERSON] ніколи не був. Бачились на роботі, періодично спілкувались по телефону. Позивачку [PERSON] перший раз побачив на похованні [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] мав хороший дохід. Особисто зустрічалися 3-4 рази на рік. Останній раз говорив із [PERSON] по телефону [INFO] , а останній раз бачив особисто в вересні 2023 року. Вважав близькими родичами померлого його сестру (відповідачку по справі) та племінники померлого по лінії сестри. Йому відомо, що [PERSON] був хорошим спеціалістом із досвідом роботи, а тому до смерті мав дохід, який саме, невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] заселилася в квартиру до [PERSON] у 2008 році та вони проживали однією сім`єю до смерті [PERSON] . Померлий [PERSON] ходив на роботу, а [PERSON] доглядала за ним, оскільки [PERSON] останній період свого життя важко хворів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що за освітою є медиком та працює за спеціальністю в клініці [ADDRESS] . Знав [PERSON] з 2008 року, оскільки із того часу його мама (позивачка по справі [PERSON] ) почала проживати однією сім`єю з [PERSON] і проживала разом з ним до самої смерті [PERSON] . Бачився із [PERSON] регулярно, постійно бував у них вдома, разом святкували сімейні свята. Пояснив суду, що [PERSON] важко хворів на рак кишковика, йому робили кілька курсів хіміотерапії та кілька операцій. Після кожного курсу хіміотерапії [PERSON] мінімум місяць потребував сторонньої допомоги, яку йому надавала [PERSON] , оскільки відчував слабкість, біль, нудоту та потребував дієтичного харчування. Всі ці потреби закривала [PERSON] , здійснюючи постійний догляд за хворим [PERSON] . Після оперативних втручань і до самої смерті [PERSON] постійно носив [PERSON] (штучний отвір в брюшній стінці для відведення калу), яка постійно протікала і [PERSON] змушений був приходити додому з роботи, де [PERSON] міняла мішечки для збирання калу, купала [PERSON] . Працював 200 метрів від місця постійного проживання. Пояснив суду, що допомагав своїй матері [PERSON] підшукувати ліки для [PERSON] по оптимальним цінам, допомагав влаштувати його в стаціонар на лікування, допомагав організувати оперативні втручання та курси хіміотерапії, а також допомагав матері фінансово з оплатою лікувань [PERSON] . Пояснив суду, що [PERSON] останній раз прийшов з роботи в дуже хворому стані 16.11.2023 року, 17.11.2023 року йому викликали швидку медичну допомогу, в госпіталізації було відмовлено через тяжкий стан хворого, а [INFO] він помер. Пояснив суду, що всі побутові потреби [PERSON] щодо готування дієтичної їжі, прання одягу, прибирання в квартирі, закупівлю ліків та продуктів в повному обсязі забезпечувала [PERSON] за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] , а також позичених коштів, в тому числі і у свідка [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] та [PERSON] давно, знає, що вони разом проживали однією сім`єю з [PERSON] , він ходив на роботу до останнього дня, хоча і хворів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що була знайома із [PERSON] з 1976 року. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю з 2008 року по день смерті [PERSON] . Ремонт в квартирі робили разом. Останнім часом [PERSON] хворів і [PERSON] за ним доглядала: готувала дієтичну їжу, прала речі. На роботу ходив до останнього дня, але через специфічну хворобу часто змушений був повертатися додому, оскільки його одяг був у фікаліях через протікання трубок. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] з 2008 року проживали разом однією сім`єю в його квартирі. З літа 2022 року [PERSON] сильно захворів та похудав. Суд вважає, що жоден із свідків прямо не спростував фактів, викладених в позовній заяві. Свідки з боку відповідача дали узагальнені пояснення про те, що вони товаришували із покійним, періодично дзвонили один одному, однак особисто або майже ніколи не бачились, або бачились нечасто. Жоден із свідків з боку відповідача ніколи не був вдома у покійного, а отже не міг нічого достеменно знати про його особисте життя, сімейний стан, стан здоров`я та матеріальне становище померлого. З іншого боку, суд вважає, що допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] , будучи медичним працівником за освітою та місцем роботи, докладно розповів суду про стан здоров`я, особисте життя та матеріальне становище покійного, чим повністю підтвердив доводи, викладені в позовній заяві. Його покази є структурованими, фаховими, логічними та послідовними, оскільки вони гуртуються на фахових знаннях, а також на тому, що [PERSON] аж до самого дня смерті [PERSON] спілкувався із ним, бував вдома, організовував лікування, надавав матеріальну підтримку і т.д. Судом також було досліджено довідку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ?Флатова 1? від 10.12.2023 року, за змістом якої [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] з 2008 року по день смерті [PERSON] . Також судом були досліджені копії фіскальних чеків на оплату лікування [PERSON] , на загальну суму близько 300 000 грн. Також, судом було досліджені виписки з банківських рахунків, відповідно до яких, на момент смерті [PERSON] на рахунку в Укрексімбанку залишалося 7468,91 грн, а на рахунку в ПриватБанку - 9557 грн. Разом із позовною заявою суду була надана вся медична історія [PERSON] , яка також була досліджена судом. Із виписки з медичної карти №2333 від 30.08.2022 року вбачається, що [PERSON] хворів та мав такий діагноз: Аденокарцинома сигмоподібної кишки ст.ІІІ pT3N1M0 стан після біопсії, оперативного лікування. Кл. гр. ІІ з ускладненням: Гострою обтураційною товстокишковою непрохідністю, порушення відходження стільця та газів (злоякісне новоутворення, яке поширилося на регіонарні лімфовузли (N1)). Із виписки №511 від 21.02.2023 року з медичної картки хворого вбачається, що [PERSON] було зроблено другу операцію. Основний діагноз Аденокарцинома сигмовидної кишки G3, pT4apN2a (6/21), M0, ступінь злоякісності G3, стадія T4a. Операція Гартмана (видалення частини кишки з формуванням стоми). Хіміотерапія (5 курсів АПХТ, 1 курс АМХТ). Також із наданих медичних документів вбачається, що за життя [PERSON] мав Ішемічну хворобу серця та Серцеву недостатність IІ ФК (NYHA). Зважаючи на комплексність стану [PERSON] (онкологічне захворювання із серйозними ускладненнями, післяопераційний стан, хіміотерапія, супутні серцеві захворювання), суд вважає, що [PERSON] об`єктивно потребував постійного стороннього догляду та піклування, який йому і надавала [PERSON] . Принаймні, такі доводи [PERSON] не були спростовані належними та допустимими доказами з боку відповідача. На думку суду, [PERSON] , як людина похилого віку, з такими діагнозами і ускладненнями, дійсно потребував стороннього догляду та комплексного підходу: медичного, фізичного, психологічного та соціального, які йому надавала позивачка [PERSON] . Судом також було досліджено фотографії, надані позивачкою, на яких зображені сімейні свята, де [PERSON] та [PERSON] зображені разом як сім`я. За твердженнями позивачки, на весільних фото синів Позивачки [PERSON] . [PERSON] стоїть в РАЦС як батько поряд з Позивачкою (як батько нареченого). За твердженнями позивачки, на альбомі (сторінка побажань) онуку Позивачки на один рік [PERSON] власноруч підписав (мовою оригіналу): ?Я в своей жизни живу по принципу, Твори, выдумывай, пробуй. Желаю тебе следовать этому принципу. Он принесёт тебе те качества, которые позволят тебе быть здоровым, счастливым и вполне адаптироваться к окружающему тебе миру. Твой Дедушка. Ч.Д.Г. и его подпись?. Ці твердження позивачки не були спростовані відповідачкою ні усно ні письмово, ні належними та допустимими доказами. Судом із довідки про доходи було встановлено, що дохід позивачки [PERSON] складався з її пенсії. Судом також було досліджено Договір №2889/2022 Про надання медичних послуг, укладений 24.10.2022 року між [PERSON] та ТОВ ?Медичний центр ?МЕДІКАП??, де в графі ?Реквізити та підписи сторін? [PERSON] особисто вказано, що позивачка [PERSON] є його дружиною та вказав її номер телефону як контактний. Всього в ході розгляду справи судом було досліджено такі письмові докази: -свідоцтво про шлюб Позивачки та свідоцтво про смерть [PERSON] , які свідчать про наявність попереднього шлюбу [PERSON] і про його припинення в 1995 році; -свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] у 2002 році, яке свідчить про відсутність в останнього зареєстрованого шлюбу із вказаного року; -Свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] ; -Свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] ; -Свідоцтво про шлюб [NUMBER] ; -Лист ТДВ ?Інтерхім? №120 від 03.02.2025 року; -Довідка ТДВ ?Інтерхім? №006ВК від 31.01.2025 року; -Довідка ТДВ ?Інтерхім №Инт00000015 від 31.01.2025 року; -Лист Фізико-хімічного інституту ім. О.В. Богатського №101/33-01 від 31.01.2025 року; -Наказ №144 від 24.11.2023 року про припинення трудового договору; -Довідка Фізико-хімічного інституту ім. О.В. Богатського №101/31-04 від 31.01.2025 року; -Договір купівлі-продажу квартири від 02.11.2006 року, згідно якому квартира [ADDRESS] належить [PERSON] ; -довідка ОСББ щодо проживання [PERSON] та [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] , з 2008року; -наявні в оригіналах у позивачки [PERSON] квитанції про сплату за отримані комунальні послуги за 2019-2023 р.р.; -декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, договори з медичною компанією про надання медичних послуг, чеки на оплату медичних послуг, особисті документи покійного [PERSON] ; -квитанції про придбання побутової техніки і гарантійні талони на неї; -спільні фотографії [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2008 року; -договір -замовлення на організацію та проведення поховання від 20.11.23р. та квитанція до нього; -договір-замовлення від 18.11.23р. щодо придбання похоронного інвентаря та супутніх послуг з доказом його оплати; -складені сусідами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] письмові заяви про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] з 2008 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст.1258, ст.1264 Цивільного кодексу України враховуючи, що [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом однією сім`єю протягом останніх п`ятнадцяти років, то [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом також встановлено що враховуючи похилий вік Померлого [PERSON] , стан його здоров`я та потребу в здійсненні стороннього догляду, враховуючи те, що він останнім часом не міг повністю самостійно забезпечити умови свого життя, останні роки саме [PERSON] утримувала, опікувалася, частково матеріально забезпечувала чоловіка. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки. Для доведення реального існування всіх вказаних критеріїв позивачкою надані належні та допустимі докази. У Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 554/8629/17 (провадження № 61-3012св21). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Відповідно до Статті 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дає змогу стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими юридичними фактами, як відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти, як зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у другу чергу на підставі статті 1262 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21), від 24 січня 2024 року у справі № 640/19045/17 (провадження № 61-11041св23). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 369/16486/18 та постанові Верховного суду від 24.02.2023 у справа №761/4449/19, провадження № 61-200св21. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю суд бере до уваги: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій, медичну документацію та інші письмові докази, надані позивачкою. Аналізуючи вище викладене, враховуючи письмові пояснення сторін та показання свідків, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, суд вважає встановленим та доведеним в судовому засіданні те, що позивачка [PERSON] та [PERSON] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року року і до дня смерті [PERSON] , а також факт того, що [PERSON] : 1) здійснювала опіку над спадкоємцем [PERSON] , тобто надавала йому нематеріальні послуги (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) надавала часткове матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надавала іншу допомогу спадкодавцеві [PERSON] , тобто таку допомогу, яка має матеріалізоване вираження - прибирання квартири, приготування їжі, поточний ремонт квартири, організацію лікування, санітарні процедури; 4) тривалий ч час здійснювала дії, визначені у пунктах 1-3; Судом також встановлено безпорадний стан спадкодавця [PERSON] в останній період його життя, тобто такий стан, під час якого [PERSON] неспроможний був самостійно повністю забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком та тяжкою хворобою. На підставі викладеного та

Outcome: approved