Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

представник позивача Барчишена Г.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача борг в сумі 23\~113,07 гривень за спожиту воду і послуги водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] , та користується послугами КП «ВОДОКАНАЛ», але оплату за послуги вносить не в повному обсязі, тому за період з 01.06.2016 по 31.08.2025 утворилася заборгованість в сумі 23\~113,07 гривень. 01.04.2022 за вказаною адресою укладено публічний договір. Відповідачка відзив на позов не подала. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 09.10.2025 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу в його електронний кабінет та отримана ним 09.10.2025. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України позивач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачці в її електронний кабінет та отримана нею 09.10.2025, а також надсилались рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання, який повернувся до суду з відміткою про відсутність відповідачки за місцем проживання від 25.10.2025. Таким чином відповідно до пункту 2 та 5 частини шостої статті 272 ЦПК України відповідачка є належним чином повідомленою про розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з листом Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 06.10.2025 № 06.4-06/02/26010 «Про надання інформації» місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 25.01.2005 по теперішній час. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] та довідки по особовому рахунку № [NUMBER] позивач за період з 01.06.2016 по 31.08.2025 надав відповідачці послуги з водопостачання і водовідведення на суму 23\~113,07 гривень. Відповідачка не виконала свого обов`язку по оплаті вказаних житлово-комунальних послуг та не здійснила жодного платежу. Станом на 31.08.2025 відповідачка має заборгованість за спожиті послуги у сумі 23\~113,07 гривень. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV, пункту 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. До заяви не доданий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, укладений між КП «ВОДОКАНАЛ» та відповідачкою. Також не додані докази опублікування тексту Індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 01.04.2022 на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та/або на веб-сайті КП «ВОДОКАНАЛ», а також розміщення повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Таким чином суду не надано доказів укладення між КП «ВОДОКАНАЛ» та відповідачкою [PERSON] договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Проте суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свої зобов`язання з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення позивач виконав в повному обсязі, що не спростовано відповідачкою, яка у свою чергу, порушила свої зобов`язання та не вносили оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим за період з 01.06.2016 по 31.08.2025 має заборгованість в сумі 23\~113,07 гривень. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в сумі 23\~113,07 гривень. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3\~028 гривень.

Outcome: approved