Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У березні 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1106195 від 19 липня 2023 року в сумі 37636,38 грн та понесених судових витрат. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 липня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1106195 (далі - кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», на підставі якого відповідач отримав від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» грошові кошти в сумі 5000,00 грн та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надано строком на 360 днів, відсоткова ставка фіксована та передбачена п. 1.5 договору. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало, надало позичальникові грошові кошти шляхом їх перерахування на особисту банківську картку позичальника, яку він вказав при оформленні кредиту. Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості шляхом здійснення платежів, тим самим вчинивши конклюдентні дії, що свідчать про прийняття ним укладеного кредитного договору. У подальшому відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши поверненя суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, у повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2407-24, згідно з яким ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, яка складала 37636,38 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача становить 37636,38 грн та складається із заборгованості по тілу кредиту - 4999,99 грн, заборгованості за відсотками - 32636,39 грн, пеня - 0,00 грн. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 29 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відкладено розгляд справи до 03 липня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 03 липня 2025 року розгляд справи відкладено до 09 вересня 2025 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою суду від 09 вересня 2025 року розгляд справи відкладено до 18 листопада 2025 року за клопотанням відповідача. Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщався належним чином, подав до суду заяву, у якій указав, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, оскільки він не отримував зазначений в позовній заяві кредит, просить судове засідання проводити за його відсутності. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, робить нижченаведений висновок. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 19 липня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1106195 (далі - кредитний договір) (а. с. 9-12), за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у гривні, а споживач зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 договору). Згідно з п. п. 1.3, 1.4 договору сума кредиту (загальний розмір кредиту) складає 5000 гривень, строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п. п. 1.5, 1.5.1 договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2. договору передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день, та умови її застосування до 18.08.2023. Указаний договір було укладено за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу (відповідачу) через Веб-сайт (п. 1.1 договору). 19.07.2023 о 09:47:11, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту № 1106195, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор Е886, котрий було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1106195 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] (а. с. 9-12). Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту [PERSON] був ознайомлений із інформацією про умови кредитування, що засвідчив електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е886 19.07.2023 09:47:06, підписавши таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та паспорт споживчого кредиту (а. с. 13, 14-15). Відповідно до листа товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20240802-490 від 02 серпня 2024 року, 19.07.2023 року о 09:48:17 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на суму 5000,00 грн (а. с. 31). 24 липня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 2407-24, відповідно до пункту 2.1 якого клієнт відступив (передав) фактору права вимоги, а фактор набув права вимоги від клієнта та сплатив клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим Договором (а. с. 32-37). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1106195 від 19.07.2023 на загальну суму 37636,38 грн, з яких: 4999,99 грн. основного боргу, 32636,39 грн процентів (а. с. 43). Також в матеріалах справи на аркуші 41 міститься копія платіжної інструкції кредитного переказу коштів на суму 1581519 грн 88 коп. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» як оплата фінансування згідно Договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024. Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 24.07.2024 заборгованість відповідача за договором № 1106195 про надання споживчого кредиту становить 37636,38 грн., з яких: 4999,99 грн основного боргу, 32636,39 грн процентів. Позичальник частково здійснював погашення тіла кредиту та відсотків (а. с. 30). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора Е886, відправленого на номер телефону [NUMBER] . Зокрема, 19.07.2023 о 09:47:06 увів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням заявки на отримання кредиту позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Доказів того, що вищевказаний номер телефону не належить відповідачу, що ним не отримано кредитні кошти за вищевказаним договором у сумі 5000,00 грн. останнім також не надано, як не надано доказів того, що платіжна картка, на яку здійснено переказ кредитних коштів йому не належить. Окрім того, кредитний договір не визнано недійсним у судовому порядку. Також суд звернув увагу, що при укладенні кредитного договору позичальником було надано окрім номеру телефону інші персональні дані (ПІБ, серію та номер паспорту і дату його видачі, адресу проживання й електронну адресу, контактні дані третіх знайомих осіб тощо), незаконне заволодіння якими іншими особами відповідачем не доведено. Крім того, із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, убачається, що відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом здійснення платежів, що свідчить про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано відповідачем. Це відповідає правовій позиції ВС у складі Першої судової палати КЦС, викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц. Відтак, відповідачем не спростовано факт укладення вищевказаного кредитного договору, а позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, а тому суд ставиться критично до тверджень відповідача про те, що він не отримував кредитні кошти. Разом з тим, щодо задоволених позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд зазначає таке. У кредитному договорі № 1106195 від 19.07.2023 сторони, діючи відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування. Зокрема, п. п. 1.3-1.5 договору передбачено, що кредит надається на строк 360 днів; стандартна процентна ставка становить 1,99% у день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день, та умови її застосування до 18.08.2023. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховані за період з 20.07.2023 по 13.07.2024, тобто в межах строку дії договору (а. с. 30). Однак, суд уважає, що позивачем неправомірно нараховано відповідачеві 32636,39 грн простроченої заборгованості по несплачених процентах. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону. Кредитний договір № 1106195 від 19.07.2023 укладений строком 360 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто такий кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, п. п. 1.3-1.5 Договору передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день до 18.08.2023. Тому застосовується процентна ставка за користування кредитом, яка визначена умовами кредитного договору, а саме: 10 днів * 5000 грн * 0,01% = 5,00 грн. У подальшому, з 19.08.2023 по 21.04.2024 застосовується стандартна процентна ставка за договором - 1,99%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 246 днів * 5000 грн * 1,99% = 24477 грн. Починаючи з 22.04.2024 по 13.07.2024 - 84 дні *5000 грн * 1,5%) = 6300 грн. Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку дії договору становить 30782 грн. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1106195 в сумі 35781,99 грн, з яких: 4999,99 грн заборгованості по тілу кредиту та 30782 грн заборгованості по відсотках. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2302,98 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 95,07 %).

Outcome: partial