Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном останньої. В обґрунтування заяви покликався на те, що є сином [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Остання є особою з інвалідністю другої групи у зв`язку із захворюванням, внаслідок чого обмежена у здатності до спілкування, контролі поведінки, не може самостійно проживати та обслуговувати себе без сторонньої допомоги. Окрім цього, [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, а також постійної сторонньої допомоги. Вказав, що завжди доглядає за матір`ю та опікується нею, однак не має можливості вирішувати всі питання, які виникають у зв`язку з її станом здоров`я, оскільки не є призначеним у встановленому законом порядку опікуном. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав з підстав, що у такій викладені, просив суд таку задовольнити. Додатково зазначив, що перебуває на лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим під час проходження військової служби. Із заявою про визнання матері недієздатною та встановлення над нею опіки звернувся, щоб здійснювати за нею догляд, оскільки остання не сприймає інших осіб, окрім нього. Представник заінтересованої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву про визнання особи недієздатною та подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Адвокат особи, щодо якої розглядається питання про визнання недієздатною, [PERSON] , заяву підтримала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №821822 від 09.11.2018, [PERSON] безтерміново встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» Маланчука А.З. №200 від 10.02.2025, [PERSON] , [INFO] , страждає стійким психічним розладом у вигляді параноїдальної шизофренії, прогредієнтний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки. Експерт [PERSON] , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, в судовому засіданні вищевказаний висновок підтримав повністю. Додатково зазначив, що [PERSON] до експертної установи прибула у супроводі сина та її сестри, про можливі неприязні відносини між ними експерту не відомо. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] внаслідок стійкого хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відтак останню необхідно визнати недієздатною. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною згідно з ч. 6 ст. 300 ЦПК України становить два роки, який необхідно обчислювати з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання щодо встановлення опіки та про можливість призначення опікуном [PERSON] , судом взято до уваги таке. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів, зокрема, повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За умовами ч. 1 ст. 60 ЦК України, ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Зі змісту ст. 63 ЦК України встановлено, що опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна. Аналогічні положення наведені у п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88. Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №195703 від 27.06.2025 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до подання Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 07.07.2025 опікунська рада у разі визнання [PERSON] , [INFO] недієздатною, вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] , надала показання про те, що проживає в одному будинку з сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, її сестра, яка страждає психічним захворюванням, на контакт з нею не йде, а відтак [PERSON] не має можливості та не бажає бути призначеною її опікуном. В ході розгляду справи з`ясовано, що заявник [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України. Зокрема, як видно з довідки військової частини [NUMBER] від 18.02.2025, [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 26.11.2024. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України). Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі №634/1126/23 про визнання фізичної особи недієздатною суд, серед іншого, дійшов висновку про те, що відповідно до приписів частини 4 статті 63 ЦК України необхідно враховувати можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника, та заявник, який проходить військову службу, не зможе забезпечити в повному обсязі щоденного стороннього догляду за недієздатною особою. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи те, що [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України та безпосередньо виконує обов`язки за місцем несення служби, реалізація ним повноважень опікуна недієздатної особи можлива лише за умови звільнення з військової служби. Перебування заявника у складі Збройних Сил України унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків опікуна недієздатної особи. З вищевказаних підстав суд не бере до уваги подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , оскільки таке суперечить вищевказаним встановленим в ході розгляду справи обставинам. Враховуючи наведене, достатні підстави для задоволення заяви в частині призначення [PERSON] опікуном [PERSON] відсутні. Разом з тим, [PERSON] не позбавлений права надалі бути призначеним опікуном [PERSON] , якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають станом на цей час можливості ним у повному обсязі виконувати обов`язки опікуна. Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення над [PERSON] опіки і призначення опікуна, опіку над вказаною фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Outcome: partial