Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Гуркіна Є.В. звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що від укладеного між сторонами 19.09.2020р. шлюбу, який розірвано за рішенням суду від 12.04.2024р., у них мається спільна дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем на території Республіки Польща. Наразі особистого доходу позивача не достатньо для забезпечення матеріальних потреб неповнолітньої дочки, тоді як відповідач є здоровим і працездатним, інших осіб на утриманні не має. У зв`язку з цим, вона й змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка, як і її представник, були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в електронній формі, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету представника-адвоката (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), а також додатково на повідомлену позивачкою адресу її електронної пошти, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з зазначенням АТ «Укрпошта» причини повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Неприбуття в судове засідання належним чином сповіщених сторін з огляду на отриману інформацію про їх доходи у даному випадку у відповідності до положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.141, 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, належний рівень матеріального забезпечення дитини покладається на обох батьків. У ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з «Конвенцією про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України. Крім того, згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач з 19 вересня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2022 року, яке набрало законної сили 15.05.2024р. (справа №730/365/24). Від даного шлюбу сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Мати з дитиною зареєстровані на тимчасове проживання й мешкають у Республіці Польща. Зареєстрованим місцем проживання відповідача є [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про шлюб сторін та судового рішення про розірвання цього шлюбу, довідками від 26.09.2025р. із офіційним перекладом з польської мови на українську мову про місце проживання позивачки з дитиною, довідкою Борзнянської міської ради №3180 від 14.10.2025р. про зареєстроване місце проживання відповідача. Сторони ніяких відомостей про джерела своїх доходів та стан здоров`я не надали, своїм правом на участь у судовому засіданні, в тому числі й у режимі відеоконференцзв`язку, та подання додаткових доказів не скористались. Водночас за витребуваною судом у порядку ч.2 ст.13 ЦПК України інформацією з органів Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України доходи [PERSON] у 2025 році відсутні, а середньомісячний доход [PERSON] становить близько 25000 грн. Разом з тим, представник позивачки у заяві повідомив, що особистого доходу матері не достатньо для забезпечення матеріальних потреб дочки, проте не зазначив розмір цього доходу та не надав відповідних підтверджуючих документів, навіть на вимогу суду згідно ухвали від 07.11.2025р. Суд зважує й на те, що положення СК України надають винятково одержувачу аліментів право вибору способу їх стягнення. Позивачка в заяві клопоче про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме в частці від доходу, що є її диспозитивним правом і суд не вправі самостійно змінювати обраний нею спосіб. Натомість, усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України позивачка та її представник не навели суду обґрунтованих розрахунків, підтверджених належними, допустимими, достатніми й достовірними доказами, на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини саме в розмірі 1/3 частини його доходу, тоді як у силу приписів ч.1 ст.141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі й щодо її матеріального забезпечення. Таким чином, враховуючи розміри матеріального забезпечення батьків, їх сімейне становище, стан здоров`я, з огляду на вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити частково й стягувати з [PERSON] на ім`я [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру на дитину відповідного віку, що буде відповідати балансу майнових інтересів сторін та найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, вищезазначені аліменти слід стягувати з відповідача на ім`я позивачки на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] з 13 жовтня 2025 року (дата подання позову в системі «Електронний суд»). Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви в даній категорії справ (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial