Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У вересні 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12.02.2025-100001824 від 12.02.2025 року в розмірі 25 883,06 грн, а також судового збору в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 12.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 12.02.2025-100001824. Відповідно до умов вказаного договору відповідачеві надано кредит у розмірі 10 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 12.02.2025, строком на 140 днів, з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту, включаючи всі транші (залишку від всієї суми кредиту), на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1 500,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується квитанцією про перерахунок коштів. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 25.09.2025 у неї утворилась заборгованість у розмірі 25 883,06 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9 992,02 грн та заборгованості по процентах у розмірі 11 191,04 грн, по сплаті неустойки - 4 700 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. 30.09.2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.10.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача на позовну заяву, у якому відповідач просила суд задовольнити частково позовні вимоги, а саме: в частині стягнення суми тіла кредиту з урахуванням уже сплачених грошових коштів на погашення тіла кредиту в розмірі 4 607,98 грн, в сумі 5 392,02 грн задовольнити; в частинні стягнення суми процентів в розмірі 11 191,04 грн та суми неустойки в розмірі 4 700 грн - відмовити. Відповідач зазначає, що позивачем не було враховано платежі по погашенню тіла кредиту в розмірі 1 700 грн від 26.02.2025 року, 753, 99 грн від 28.02.2025 року, 2 153,99 від 11.03.2025 року. Окрім того, [PERSON] має інвалідність з дитинства 2 групи. Відповідач в подальшому має намір погасити кредит в сумі, що максимально наближена до тіла кредиту. Також зазначено, що ТОВ «Споживчий центр» не надано достатніх доказів на підтвердження зарахування грошових коштів на рахунок відповідача. Водночас суд повертає такий документ відповідачу без розгляду, оскільки він не підписаний власноручно відповідачем чи представником відповідача, також на такий відзив не накладено кваліфікований електронний підпис учасника справи чи його представника. У судове засіданні представник позивача не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились. Про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 12.02.2025 [PERSON] прийняла пропозицію (оферту) щодо укладення договору, на умовах, визначених офертою. Згідно з п. 2.2. пропозиції про укладення кредитного договору електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. даної пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), розміщеної на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; 2.2.2. заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; 2.2.3. відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця, та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Пунктом 3.1. Пропозиції встановлено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 3.3.2, 3.3.4, 3.3.6 Пропозиції визначено, що сума кредиту, строк користування кредитом, термін його повернення та проценти за користування кредитом, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 12.02.2025 відповідач підписала одноразовим ідентифікатором «А148» заявку ТОВ «Споживчий центр», якою визначено: сума кредиту - 10 000,00 грн; строк користування кредитом - 140 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 01.07.2025; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1 500,00 грн. Здійснивши вказані дії, відповідач підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є вказана заявка до кредитного договору. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір №12.02.2025-100001824 від 12.02.2025 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення. Відповідно до вище наведеного, можна зробити висновок, що без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до п. 4.1 пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Пунктом 4.3 пропозиції встановлено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Згідно з п. 4.4 пропозиції сторони визначили, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача, що підтверджується листом сервісу онлайн платежів «iPay.ua» ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 39-1809 від 18.09.2025, відповідно до договору на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 між підприємствами. Відповідно до вказаної довідки було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.02.2025 16:18:15 на суму 10 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 651255504, призначення платежу: видача за договором кредиту №12.02.2025-100001824. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором. Відповідно до наданої позивачем інформації, відповідач частково сплатила кредитні кошти у сумі: 1 700 грн від 26.02.2025; 753,99 грн від 28.02.2025; 2 153,99 від 11.03.2025. Таким чином, відповідач підтвердила виникнення фінансових зобов`язань перед ТОВ «Споживчий центр». При формуванні довідки про заборгованість та розрахунку позивачем було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Згідно з розрахунками позивача станом на 01.07.2025 така заборгованість дорівнює 25 883,06 грн та складається із основного боргу у розмірі 9 992,02 грн, заборгованості по процентах в розмірі 11 191,04 грн та неустойки у розмірі 4 700,00 грн, Вирішуючи обґрунтованість такого розміру заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. Відповідно до умов укладеного договору позивачу надаються кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн та передбачено сплату процентів за користування такими кредитними коштами. Факт видачі позивачем кредитних коштів відповідачу в сумі 10 000 грн підтверджується листом сервісу онлайн платежів «iPay.ua» ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 39-1809 від 18.09.2025, відповідно до договору на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 між підприємствами. Відповідно до вказаної довідки було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.02.2025 16:18:15 на суму 10 000 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 651255504, призначення платежу: видача за договором кредиту №12.02.2025-100001824. Пунктами 5, 6 кредитного договору передбачено сплату позичальником процентів на наступних умовах: - процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі - «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; - денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,82% = (11539,77/10000)/140 х 100%. Окрім того, відповідач частково сплатила кредитні кошти у сумі: 1 700 грн від 26.02.2025; 753,99 грн від 28.02.2025; 2 153,99 від 11.03.2025. При формуванні довідки про заборгованість та розрахунку позивачем було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9 992,02 грн та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11 191,04 грн, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідачем жодними доказами такий розмір заборгованості не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору до суду не надано. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом із цим, що стосується позовних вимог в частинні стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4 700,00 грн, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне. Судом враховується, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, який набув чинності з 17.03.2022, внесені зміни, серед іншого, до Цивільного кодексу України, а саме його Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 18, яким визначено наступне: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, а потім був подовжений відповідно до Указу Президента від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, - з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, - з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, - з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-IX, - з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 07.11.2022 №757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-IX, - з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.02.2023 №58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, - з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 01.05.2023 №254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-1X, - 3 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 26.07.2023 №451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-1X, - з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.11.2023 №734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-IX (до 15.02.2024), продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 року №50/2024 затверджено Законом України від 06.02.2024 №3565-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року строком на 90 діб, а згодом він неодноразово продовжувався, що є загально відомим фактом. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства, на час дії стану позичальник, тобто відповідач звільняється відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4 700,00 грн не підлягає задоволенню, оскільки така вимога суперечить нормам Цивільного кодексу України. Підсумовуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 12.02.2025-100001824 від 12.02.2025 у загальному розмірі 21 183,06 грн, з яких: 9 992,02 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 11 191,04 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00040395 від 22.09.2025. Із урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково (на 82%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 986,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial