Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. \~ \~ \~ \~У серпні 2025 року позивач - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК») звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4724443630 від 31.12.2019 (далі - кредитний договір). \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог зазначав, що 31.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачка уклали кредитний договір. Того ж дня кредитодавець виконав умови договору, надавши відповідачці грошові кошти у сумі 47391,36 грн. \~ \~ \~ \~Надалі, право вимоги за договором позики набув позивач на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», а також Реєстру прав вимоги від 03.01.2020. \~ \~ \~ \~Внаслідок невиконання вимог указаного вище кредитного договору відповідачкою, утворилась заборгованість, яка станом на 12.05.2025 становить 69424,73 грн, а саме за основним боргом - 41073,19 грн, за процентами річними - 4,03 грн, за процентами щомісячними - 28347,51 грн. Оскільки відповідачка у добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачка скористалася правом на подання відзиву, в якому просила відмовити у позові. В обґрунтування заперечень посилалася на те, що кредитний договір з АТ «ТАСКОМБАНК» не укладала, а брала кошти в іншій установі. Також зазначала, що сплачувала заборгованість, але платежі не були враховані належним чином. Крім того, посилалася на форс-мажорні обставини у зв`язку з введенням воєнного стану, що унеможливлює нарахування штрафних санкцій та відсотків, а також заявила про пропуск позивачем позовної давності, оскільки договір укладено у 2019 році. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 20.08.2025. Ухвалою суду від 26.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 66). Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачці направлено 06.08.2025 (а.с. 8-9). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 31.12.2019 ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачка уклали кредитний договір №4724443630 (а.с. 11). Договір підписаний сторонами, що підтверджується особистим підписом відповідачки. У пункті 1.1 Кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до пункту 1.2 Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту складає 47391,36 грн, а строк, на який надається кредит, становить 30 місяців. Згідно з пунктом 1.3 Кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4443630, який є невідємною частиною цього Договору. У пункті 1.4 Кредитного договору визначено, що підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити або сплатити за рахунок отриманого кредиту відповідні суми грошових коштів за вказаними реквізитами на користь третіх осіб та страхової компанії. Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 18.09.2019), які розміщені на офіційному вебсайті кредитодавця, з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких приєднується, підписавши цей договір. У пункті 2.2 Кредитного договору сторони встановили, що цей Договір, Паспорт кредиту № 4443630 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір, і позичальник підписанням цього договору підтверджує отримання свого примірника договору. Згідно з пунктом 2.3 Кредитного договору сторони підтверджують домовленість про те, що підписання цього договору зі сторони кредитодавця може бути здійснено власноручним підписом уповноваженої особи, накладенням електронного підпису або використанням факсимільного відтворення печатки кредитодавця та аналогів власноручного підпису уповноважених осіб за допомогою засобів механічного копіювання. У розділі 4 Паспорту споживчого кредиту (а.с. 12-14) визначено основні умови кредитування, зокрема тип кредиту вказано як кредит, сума кредиту становить 47391,36 грн, строк надання кредиту складає 30 місяців, метою отримання коштів є будь-які законні цілі, а спосіб надання визначено безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів без необхідності забезпечення та його оцінки. У розділі 5 наведено інформацію щодо вартості кредиту, де початкова процентна ставка при наданні становить 16,00 відсотків або 7295,36 грн від суми кредиту, щомісячні проценти встановлені у розмірі 3,00 відсотків, а загальні річні проценти та проценти на пільговий період становлять 0,01 відсоток від суми боргу. Також передбачено пільговий період на перші 10 платіжних періодів, протягом якого позичальник звільняється від сплати щомісячних процентів, а сума належного виконання до закінчення цього періоду становить 47394,75 грн. Ставки є фіксованими, загальні витрати за кредитом складають 35736,59 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк становить 75832,59 грн, а реальна річна процентна ставка дорівнює 41,06 відсотків річних. У розділі 6 Паспорту споживчого кредиту визначено порядок повернення кредиту, який включає графік платежів з деталізацією кількості, розміру та періодичності внесення коштів. Графік містить 30 платежів, починаючи з 29.01.2020 по 29.06.2022, де для кожного періоду вказано граничний термін сплати, кількість днів користування кредитом, залишок неповерненої суми, загальний розмір щомісячного платежу, а також його складові: суму погашення тіла кредиту, нараховані річні та щомісячні проценти. У графіку зафіксовано, що перші 10 платежів становлять 1579,92 грн і включають погашення тіла кредиту та річні проценти без нарахування щомісячних процентів (пільговий період), а наступні платежі зростають до 3001,67 грн за рахунок додавання щомісячних процентів у розмірі 1421,75 грн. Загальна сума виплат за графіком передбачена у розмірі 75832,59 грн, з яких 47391,36 грн складає тіло кредиту, 6,23 грн - річні проценти та 28435,00 грн - щомісячні проценти за весь строк користування коштами, який становить 911 днів. У заяві-анкеті на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» від 29.12.2019 (а.с. 15) зафіксовано персональні дані позичальника [PERSON] , включаючи дату народження [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та реквізити паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.05.2012 Полонським РВ УМВС України в Хмельницькій області. Також у документі зазначено адресу фактичного та зареєстрованого місця проживання відповідачки: [ADDRESS] , та контактні номери телефонів . Підписанням вказаної заяви-анкети відповідачка підтвердила правильність та достовірність наданої інформації, а також надала згоду на обробку своїх персональних даних та їх передачу третім особам, зокрема бюро кредитних історій та операторам телекомунікацій, з метою виконання кредитних зобов`язань . Додатково позичальник надала згоду на отримання рекламної інформації, проведення аудіо-, фото- та відеофіксації, а також підтвердила, що ознайомлена з інформацією, передбаченою законодавством про захист прав споживачів та фінансові послуги, необхідною для свідомого вибору послуги. У пункті 7 заяви-анкети відповідачка підтвердила ознайомлення з Внутрішніми правилами надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» та надала згоду на використання кредитодавцем під час укладення правочинів факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитка печатки. Крім того, у заяві містяться запевнення позичальника про те, що вона не належить до публічних діячів або пов`язаних з ними осіб, не причетна до терористичної діяльності та не здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець . Документ скріплено особистим підписом [PERSON] . Судом також встановлено, що під час укладення кредитного договору особа відповідачки [PERSON] належним чином ідентифікована кредитодавцем на підставі наданого нею паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.05.2012 Полонським РВ УМВС України в Хмельницькій області. Копія вказаного паспорта, засвідчена підписом відповідачки, міститься в матеріалах справи та підтверджує, що стороною правочину виступала саме вона (а.с. 15, зворот 16). Факт отримання коштів та користування кредитом підтверджується наданою позивачем випискою по особовим рахункам клієнта [PERSON] за період з 31.12.2019 по 12.05.2025 (а.с. 20-38). Згідно з даними рахунку № [NUMBER] , 03.01.2020 здійснено оприбуткування тіла кредиту в розмірі 47391,36 грн, що кореспондується з умовами кредитного договору. Аналіз руху коштів за вказаною випискою свідчить про те, що після отримання кредитних коштів відповідачка розпочала виконання зобов`язань за договором, здійснюючи часткове погашення заборгованості. Зокрема, випискою зафіксовано надходження коштів на погашення боргу. Крім того, виписка відображає подальші платежі, здійснені відповідачкою, що спростовує її твердження про відсутність кредитних відносин. Зокрема, на рахунку № [NUMBER] («Прострочка») відображено регулярне перенесення сум несплаченого вчасно кредиту на рахунки простроченої заборгованості, починаючи з 30.01.2020 та в наступні періоди. Зі змісту вказаного фінансового документа також встанолвено, що після отримання кредитних коштів відповідачка частково виконувала взяті на себе зобов`язання та протягом дії договору загалом сплатила на користь кредитодавця грошові кошти у загальному розмірі 10678,00 грн. Зазначені грошові надходження розподілені та зараховані банком у рахунок погашення заборгованості згідно з черговістю, встановленою умовами договору, в результаті чого сума основного боргу (тіла кредиту) була погашена на 6318,17 грн, а в рахунок погашення нарахованих відсотків за користування кредитом було зараховано 4359,83 грн. Зокрема, судом встановлено факти надходження платежів від відповідачки 30.01.2020 в розмірі 1 579,92 грн, 02.03.2020 в розмірі 1580,08 грн, 30.03.2020 в розмірі 1580,00 грн та 22.06.2020 в розмірі 1580,00 грн. Також випискою підтверджується здійснення відповідачкою платежів на погашення простроченої заборгованості за відсотками 02.06.2021 в сумі 2058,00 грн та 08.10.2021 в сумі 2300,00 грн . Врахування позивачем вказаних платежів підтверджує обґрунтованість розрахунку залишку заборгованості за тілом кредиту, яка заявлена у позові в розмірі 41073,19 грн, що становить різницю між сумою виданих коштів (47391,36 грн) та сумою фактично сплаченого тіла кредиту (6318,17 грн). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №4724443630 (а.с. 39-43), станом на 12.05.2025 загальна сума невиконаних грошових зобов`язань відповідачки становить 69424,73 грн. Зазначена сума складається з трьох основних компонентів, а саме: залишку простроченої заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) у сумі 41073,19 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими щомісячними відсотками за користування кредитом у розмірі 28347,51 грн, а також заборгованості за фіксованими річними відсотками у розмірі 4,03 грн. Обґрунтованість та правильність вказаного розрахунку підтверджується матеріалами справи, зокрема даними виписки по особових рахунках відповідачки. У виписці зафіксовано, що 12.09.2022 банком проведено операції з оприбуткування на позабалансові рахунки списаної за рахунок резерву заборгованості, суми якої повністю збігаються із заявленими у позові вимогами: 41073,19 грн за тілом кредиту, 28347,51 грн за відсотками та 4,03 грн за іншими нарахуваннями. 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги до позичальників (а.с. 47-53). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 03.01.2020 до Договору про відступлення права вимоги (а.с. 10), АТ «ТАСКОМБАНК» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 4724443630 від 07.10.2016. Судом встановлено, що 31.12.2019 відповідачка підписала Повідомлення про відступлення прав вимог. У цьому повідомленні вона підтвердила, що ознайомлена з тим, що права вимоги будуть відступлені АТ «ТАСКОМБАНК», визнає АТ «ТАСКОМБАНК» новим кредитором та зобов`язується виконувати свої зобов`язання на його користь (а.с. 14, зворот). Також позивачем долучено до матеріалів справи платіжні документи, які підтверджують факт здійснення розрахунків за договором про відступлення права вимоги та виконання новим кредитором своїх фінансових зобовязань перед первісним кредитором (а.с. 76-113). Позивачем направлялась на адресу відповідачки вимога про дострокове повернення кредиту у повному обсязі у зв`язку з порушенням умов договору (а.с. 54) . 4.Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК Україниякщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу). Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.\~512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо доводів відповідачки про те, що вона не укладала договір з АТ «ТАСКОМБАНК», суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Матеріалами справи підтверджено, що відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідачка була належним чином повідомлена про це та надала свою згоду, підписавши відповідне Повідомлення 31.12.2019, де чітко зазначено, що вона визнає АТ «ТАСКОМБАНК» своїм кредитором. Тому цей довід судом відхиляється. Щодо тверджень відповідачки про сплату боргу та правильності розрахунку заборгованості, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою не надано суду жодних належних фінансових документів, які б підтверджували погашення кредитної заборгованості у розмірі більшому, ніж це було враховано позивачем при подачі позову. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21). У цій постанові Верховний Суд дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, оскільки вони підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Суд касаційної інстанції зазначив, що аналіз норм Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України дає підстави стверджувати, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, якщо вони оцінені судом у сукупності з іншими доказами та не спростовані розрахунком відповідача. У цій справі надана позивачем виписка по особовому рахунку повністю узгоджується з цією правовою позицією, підтверджує факт надання коштів та наявність заборгованості, а відповідачкою не надано жодних доказів, які б спростовували відображені у цьому документі операції. Суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку заборгованості на предмет його відповідності умовам укладеного Кредитного договору та даним виписки по особовому рахунку відповідачки. Встановлено, що згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору та розділом 4 Паспорта споживчого кредиту відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 47391,36 грн. З виписки по рахунку встановлено, що протягом дії договору відповідачка здійснювала часткові платежі, які зараховувалися банком на погашення заборгованості. Внаслідок неповного виконання зобов`язань, залишок непогашеної суми основного боргу склав 41073,19 грн, що є різницею між виданою сумою та сплаченою частиною тіла кредиту (47391,36 грн сума виданого кредиту - 6318,17 грн сума погашеного тіла кредиту = 41073,19 грн). Цей залишок підтверджується записом у банківській виписці від 12.09.2022 про оприбуткування цієї суми на позабалансовий рахунок. Щодо нарахування відсотків суд встановив, що у розділі 5 Паспорта споживчого кредиту сторони погодили сплату щомісячних процентів за користування коштами у розмірі 3,00 % від початкової суми кредиту. Згідно з графіком платежів (розділ 6 Паспорту кредиту), щомісячний платіж за відсотками становить 1421,75 грн (розрахунок: 47391,36 грн х 3,00 % = 1421,74 грн). Позивачем заявлено до стягнення 28347,51 грн заборгованості за щомісячними процентами. Ця сума відповідає сукупності несплачених щомісячних нарахувань за період користування коштами, відображених у виписці банку, та не перевищує загальну планову суму відсотків за графіком, яка становила 28435,00 грн. Також судом перевірено нарахування річних процентів. Розділом 5 Паспорту споживчого кредиту встановлено річну процентну ставку у розмірі 0,01 % від суми залишку заборгованості за договором. Загальна розрахункова сума річних процентів за весь період згідно з графіком становила 6,23 грн. Позивачем нараховано та заявлено до стягнення фактичний залишок несплачених річних процентів у сумі 4,03 грн, що є меншим за плановий показник та відповідає фактичному часу користування та залишку боргу (сума боргу х 0,01% / 365 днів х кількість днів користування). Таким чином, заявлена до стягнення загальна сума заборгованості у розмірі 69424,73 грн (41073,19 грн тіло + 28347,51 грн щомісячні відсотки + 4,03 грн річні відсотки) є арифметично доведеною, ґрунтується на погоджених сторонами умовах договору та фактичних даних про рух коштів по рахунку позичальника. Відповідачка не надала суду розрахунку, який би спростовував правильність нарахувань позивача, тому суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими. Щодо посилання відповідачки на форс-мажорні обставини та введення воєнного стану, суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом № 18. Цим пунктом передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. \~ \~ \~ \~Зазначена норма закону звільняє позичальника від відповідальності за прострочення виконання зобовязання, тобто від сплати штрафних санкцій, пені, а також відшкодування інфляційних втрат та 3% річних. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші подібні платежі, нараховані включно з 24.02.2022, підлягають списанню. Проте, вказані законодавчі зміни не звільняють боржника від обовязку повернути саме тіло кредиту та сплачувати відсотки за правомірне користування кредитними коштами, які є платою за надану фінансову послугу, а не мірою відповідальності. \~ \~ \~ \~У цій справі АТ «ТАСКОМБАНК» просить стягнути заборгованість, яка складається виключно з тіла кредиту та відсотків за користування ним (річних та щомісячних). Вимог про стягнення штрафів, пені або сум, передбачених статтею 625 ЦК України, позивачем не заявлено. Таким чином, введення воєнного стану та дія пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України не звільняють відповідачку від обовязку погасити основну заборгованість та нараховані відсотки за користування кредитом, тому заперечення в цій частині судом до уваги не беруться. Щодо заяви про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12. Згідно з цим пунктом, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12.03.2020 було установлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України. Враховуючи, що з 12.03.2020 по 30.06.2023 на території України діяв карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються, перебіг строків у цей період не спливав. Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, трирічний строк позовної давності продовжувався на час дії карантину та зупинився (продовжується) у період дії воєнного стану, який триває і на даний час. Оскільки строк дії кредитного договору закінчився 29.06.2022, тобто в період дії обставин, що продовжують та зупиняють перебіг давності, звернення позивача до суду у 2025 році відбулося в межах строку позовної давності. На підставі викладеного вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, про що просила відповідачка. Зважаючи на вищевикладене, позивач має право вимагати від відповідачки повернення боргу та позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 5.Розподіл судових витрат. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 100%, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в повному обсязі в розмірі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved