Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

22 вересня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості за кредитним договором.\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що 20.12.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2713430, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 3100 грн, а відповідач зобов`язувалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти в\~порядку та строки, визначені договором. Кредитний договір був укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі. Згідно положень кредитного договору кошти кредиту були надані у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, що підтверджується листом-повідомленням від провайдера, що надає послуги ТОВ «Лінеура Україна» з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків про успішно проведені кошти в системі на рахунок позичальника. 10.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 2713430 від 20.12.2021 року. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. З врахуванням вищенаведеного, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова\~компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 2713430 від 20.12.2021 року в\~розмірі 15348,10 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 25 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15:30 23 жовтня 2025 року. 23.10.2025 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача до 20.11.2025 року. 29.10.2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно з яким представник відповідача просить суд поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнає та в їх задоволенні просить відмовити. Свій відзив мотивує таким. Відповідно до п. 1.2 договору №2713430 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.12.2021 року, який був укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , сума кредиту склала 3 100 гривень. Відповідно до п. 1.3 вищевказаного договору, строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів, кожні 25 днів. Пунктом 1.4 передбачено стандартну процентну ставку 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.3 цього договору (350 днів). Тобто ТОВ «Лінеура Україна» відповідно до умов кредитного договору повинно було нараховувати проценти (1,99%) починаючи з 20.12.2021 року кожні 25 днів, і протягом строку кредитування - 350 днів. Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» повинно було нараховувати відповідачу проценти за користування тілом кредиту протягом 14 платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості проценти за користування грошовими коштами нараховувалися з 20.12.2021 року по 05.12.2022 року. Проте відповідачу не зрозуміло чому: з 20.12.2021 року по 23.02.2022 року процентна ставка склала 1,99%; з 26.04.2022 року по 24.10.2022 року процентна ставка склала 0,99%; з 25.10.2022 року по 05.12.2022 року процентна ставка склала 1.99%. Вказує, що у позовній заяві позивачем не зазначена інформація про те, на підставі якого пункту кредитного договору застосовувалася процентна ставка. Розрахунок заборгованості, який наданий позивачем в додатках до позовної заяви, не є належним доказом наявності заборгованості та її розміру та не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вважає, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів про наявність заборгованості у розмірі, вказаному у наданому ним розрахунку за спірним кредитним договором. Адже в додатку 1 до договору № 2713430 загальна сума процентів за весь період користування кредитом вказана в розмірі 21591,50 грн, а у витязі з реєстру боржників - сума заборгованості за процентами 12248,10 грн. Відповідачу не зрозуміло як саме сформувалася сума заборгованості, зазначена у витязі. Зазначає, що позивачем в додатках до позовної заяви не було додано фінансового документу, що може підтвердити наявність факту отримання кредиту саме відповідачем. Зазначає, що лист ТОВ «УПР» щодо перерахування коштів у розмірі 3 100 грн, наданий позивачем на підтвердження факту переказу коштів, не містить даних про повний номер картки та інформації про належність вказаного рахунку відповідачу. Щодо договору факторингу зазначає наступне. Договір факторингу №ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року підписаний між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Підписантом зі сторони ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» являється [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 14\~липня 2023 року, проте в додатках до позовної заяви не додано копію цієї довіреності. В порушення вимог пп. 6.6. п. 6 договору факторингу позивачем не надано допустимого доказу щодо надіслання відповідачу повідомлення про відступлення прави вимоги за договором факторингу. Зазначає, що з наданого позивачем витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 10 серпня 2023 року не зрозуміло, чи дійсно [PERSON] (як боржник) перебувала разом з іншими боржниками саме в реєстрі боржників до договору факторингу від 10 серпня 2023 року, тому вважає, що даний доказ є неналежним. Досудову вимогу вважає також неналежним доказом, оскільки з матеріалів справи не зрозуміло, чи надсилалася вона відповідачу за місцем проживання. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень, то з заявленою сумою коштів не погоджується та зазначає, що вона є надто завищеною по відношенню до розгляду даної справи. Вказує, що інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «Апологет», для якого ця кредитна справа є типовою. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутній будь-який документ про сплату позивачем 8 000 гривень АО «Апологет»» за послуги правничої допомоги по даній справі. А тому, вважає, що вимога щодо стягнення з відповідача правничої допомоги є безпідставною та не підтвердженою. Водночас, прость стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень, надає підтверджуючі документи (а.с.65-84). 03.11.2025 року від представника позивача\~через систему\~«Електронний суд»\~надійшла відповідь\~на відзив,\~який позивач\~вважає безпідставним,\~необгрунтованим та\~таким,\~що не\~підлягає задоволенню\~з огляду\~на наступне.Згідно положень п. 2.1 кредитного договору №2713430 від 20.12.2021 року, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту, а тому відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. ТОВ «Лінеура Україна» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Позивачем було надано копію листа-повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 2713430, який містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, номер транзакції в системі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна», Session ID, сайт торгівця, код авторизації, банк-еквайр, призначення платежу, суми цифрами, що відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором №2713430 від 20.12.2021 року містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такого, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору, відображає щоденні нарахування процентів. Щодо витягу з реєстру боржників зазначає, що позивач позбавлений можливості надати цілий реєстр боржників до договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи (ст. 60 ЗУ «Про банківську таємницю»). Тому представником позивача надано витяг з реєстру боржників, з якого слідує, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №2713430. Щодо нарахованих процентів, то згідно п. 3.5 кредитного договору №2713430 від 20.12.2021 року, нарахування процентів за користування кредитом є правом товариства, а не його обов`язком. Товариство, без погодження з клієнтом, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом. Зазначає, що у період з 24.02.2022 року по 25.04.2022 року товариством не здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану. Надалі, у період з 26.04.2022 року по 24.10.2025 року, товариство, реалізовуючи своє право, передбачене пунктом 3.5 кредитного договору № 2713430, зменшило процентну ставку до 0,99% на день, що свідчить про спрямованість дій кредитора на зменшення фінансового навантаження на клієнта. Щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, то вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн не є завищеними, оскільки відповідають ринковій вартості юридичних послуг та є обґрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого представником товариства, та необхідності дотримання всіх процесуальних вимог. Ця сума включає аналіз правової ситуації, підготовку позовної заяви, збирання та оформлення доказів, а також юридичні консультації. Відповідно до судової практики, витрати на правову допомогу компенсуються в розумних межах, а 8 000 грн є пропорційними вартості роботи фахівця та обсягу наданих послуг. Щодо стягнення з позивача на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, то зазначає, що згідно опису сум, вказаному у відзиві, можна дійти висновку, що понесені відповідачкою витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 85-93). 10.11.2025 року від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому\~зазначає,\~щокредитним\~договором чітко\~передбачено,\~що кошти\~надаються у\~безготівковій формі\~шляхом їх\~перерахування на\~поточний рахунок\~споживача.\~Тобто позивачем\~для підтвердження\~інформації про\~те,\~що останнім\~належним чином\~виконано зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~зобов`язаний\~був надати\~підтвердження перерахування\~коштів саме\~відповідачу і\~саме на\~його картковий\~рахунок.\~Щодо листа-повідомлення,\~на який\~посилається позивач\~як підтвердження\~успішного перерахування\~кредитних коштів,\~зазначає,\~що лист\~не містить\~повного номера\~картки відповідача,\~а,\~отже,\~не дозволяє\~ідентифікувати,\~чи кошти\~були перераховані\~саме відповідачу.\~Даний лист\~не є\~банківською випискою,\~не містить\~підпису уповноваженої\~особи банку\~чи печатки,\~відповідно не\~відповідає вимогам\~первинного документа,\~передбаченого ст.\~9\~Закону «Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність».\~Зазначає,\~що розрахунок\~заборгованості підготовлений\~самим позивачем;\~він не\~підтверджений первинними\~документами;\~не містить\~жодної банківської\~інформації про\~рух коштів;\~не містить\~даних,\~які дозволяють\~перевірити правильність\~нарахувань.\~Верховний Суд\~у своїй\~практиці наголошує:\~розрахунок може\~бути належним\~доказом лише\~у сукупності\~з іншими\~первинними документами.\~Позивач таких\~документів не\~надав.\~Вказує,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~про те,\~що витяг\~з реєстру\~боржників до\~договору факторингу\~відповідає оригіналу\~реєстру боржників.\~Крім того\~ніяким документом\~не було\~підтверджено,\~що відповідач\~дійсно включена\~до списку\~боржників в\~даному реєстрі\~боржників.\~Також у\~реєстрі боржників\~не вказано\~номера договору,\~на підставі\~якого здійснено\~ідентифікацію боргу.\~Такий витяг\~не відповідає\~вимогам ст.\~95\~ЦПК України\~щодо письмових\~доказів.\~Щодо нарахування\~процентів,\~то позивач\~стверджує,\~що процентна\~ставка могла\~змінюватися односторонньо\~відповідно до\~п.\~3.5.\~договору.\~Однак,\~позивач не\~надає документів,\~що підтверджують\~факт повідомлення\~відповідача про\~зміну процентної\~ставки.\~Одностороння зміна\~умов кредитування\~без письмового\~підтвердження суперечить\~вимогам ЗУ\~«Про споживче\~кредитування».\~Розрахунок не\~містить жодних\~доказів,\~що клієнт\~був повідомлений,\~погодився або\~прийняв нову\~ставку.\~Вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу,\~які надає\~АО «Ваш\~надійний адвокат»,\~є належним\~та відповідає\~складності справи,\~а також\~виконаній роботі\~по даній\~справі адвокатом\~Колодійчук Н.В..\~Щодо суми\~правничої допомоги,\~яка заявлена\~зі сторони\~позивача просить\~суд врахувати\~позицію та\~обґрунтування представника\~відповідача,\~які були\~викладені у\~відзиві на\~позовну заяву (а.с.95-100). Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 62 на звороті). Одночасно, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, також, аналогічне клопотання надійшло до суду 10.10.2025 року, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 4, 51). Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив, просила відмовити в задоволенні позову повністю, стягнути з позивача витрати на правничу допомогу. Водночас в судовому засіданні представник відповідача визнала факт укладення договору та отримання відповідачем коштів на його підставі. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача та відповідача. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2713430 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е826 (а.с. 9-15).\~ За умовами кредитного договору № 2713430 ТОВ "Лінеура Україна" надає [PERSON] кредит в розмірі 3100 гривень (п. 1.2 договору) строком на 350 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.3 договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка становить 1,99% в день (п. 1.4 договору). Згідно з п. 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом\~24691,50 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки\~24691,50 грн. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 договору). Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох робочих днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті та / або направляється на електронну адресу споживача. Згідно з графіком платежів (додаток 1 до договору) останній платіж має бути сплачено 05.12.2022 року (а.с. 15 зворот). З довідки про ідентифікацію, наданої ТОВ «Лінеура Україна», вбачається, що відповідачу надано одноразовий ідентифікатор Е826, номер телефону, на який було надіслано ідентифікатор: 380961632793 (а.с. 16). У вказаному кредитному договорі, графіку платежів (Додатку №1 до вказаного договору), паспорті споживчого кредиту міститься позначення про їх підписання відповідачем 20.12.2021 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е826. З боку кредитора договір підписано шляхом накладення аналогу власноручного підпису директора [PERSON] та відтиску печатки ТОВ «Лінеура Україна», що відтворені засобами електронного копіювання. Згідно з листом ТОВ "УПР" від 04.03.2024 року № 2154-0403 підтверджено, що від ТОВ "Лінеура Україна" 20.12.2021 року було перераховано кошти відповідачу за наданими реквізитами платіжної картки № [NUMBER] в сумі 3100 грн на виконання умов договору (а.с. 17). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2713430 від 20.12.2021 про надання споживчого кредиту, наданого ТОВ "Лінеура Україна", станом на 10.08.2023 заборгованість [PERSON] становить 15348,10 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3100 грн, заборгованість за відсотками 12248,10 грн (а.с. 17 зворот-23). 10.08.2023 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, відповідно до якого право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2713430 від 20.12.2021, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (а.с. 23 зворот-29). Згідно з витягом з реєстру боржників від 10.08.2023 року, який є додатком до договору факторингу № ККЛУ-10082023, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №\~2713430 від 20.12.2021 року становить 15348,10 грн, з яких: 3100 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 12248,10 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 27 зворот). 12.09.2025 року за вих. № 22950005 відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості (а.с. 29 зворот). \~Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. \~За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 20 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2713430, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Е826, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 3100 грн, який вона зобов`язувалася повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному договорі умовах (строк кредитування - 350 календарних днів, стандартна процентна ставка 1,99 % в день, знижена процентна ставка 1,99 % в день). Первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» своє право грошової вимоги до відповідача згідно договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10\~серпня 2023 року. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10\~серпня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 15348,10 грн. А відтак, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за укладеним ним кредитним договором № 2713430 від 20.12.2021 року. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Враховуючи те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів та нарахованих відсотків ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора не надала, а відтак, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за\~кредитним договором № 2713430 від 20.12.2021 року у розмірі 15348,10 грн, з яких: 3100 грн заборгованість за тілом кредиту, 12248,10 грн заборгованість за відсотками. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо невідповідності умовам договору нарахування процентів за період з 26.042022 року по 24.10.2022 за процентною ставкою 0,99% при встановленій ставці - 1,99%, оскільки позивачем надано пояснення, що у зв`язку з воєнним станом та з метою зниження фінансового навантаження на позичальника кредитодавцем нараховувалися відсотки за ставкою 0,99% з 26.042022 року по 24.10.2022. Згідно з п. 3.5 договору № 2713430 від 20.12.2021 року нарахування процентів за користування кредитом є правом товариства, а не його обов`язком, товариство без погодження з клієнтом може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що вимоги позову недоведені, оскільки матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за спірним кредитним договором. З огляду на вищевикладені норми Закону, неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від виконання обов`язків виконання договору. Доказів виконання умов кредитного договору в користь первісного кредитора відповідачем не надано. Крім того, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що позивачем не підтверджено дійсність переходу прав вимоги за договором факторингу, оскільки не долучено до матеріалів справи копії довіреності, на підставі якої діяв представник ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" Ломідзе Д.В. під час підписання договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року та що відсутні докази того, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників відповідає оригіналу реєстру боржників. Так, у матеріалах справи міститься копія акту приймання-передачі реєстру боржників від 10.08.2023 року до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року. З належно засвідченої копії витягу з реєстру боржників від 10.08.2023 року, який є додатком до договору факторингу № ККЛУ-10082023, вбачається, що боржник [PERSON] міститься в даному реєстрі боржників за № 2660, кредитний договір №\~2713430 від 20.12.2021 року, заборгованість [PERSON] становить 15348,10 грн (а.с. 27 зворот). Відповідно до п.6.2.3 договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог 7.2 договору, а саме оплати, оплата за договором в сумі 783410,49 грн підтверджується платіжною інструкцією № 72296 від 10.08.2023 року (а.с. 28 зворот). Відсутність копії довіреності представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" - Ломідзе Д.В. не може слугувати підставою для висновку про недійсність договору факторингу та недоведеність переходу до позивача права вимоги за кредитним договором. Всі інші доводи відповідача не спростовують висновків суду. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу надано копію договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 32). Згідно положень п. 2.3 даного договору вартість наданих послуг правничої допомоги за одну справу складає 8000 грн. без ПДВ. Додатком до даного договору є Акт № 368 наданих послуг від 05.09.2025, де розмір послуги з правничої допомоги щодо боржника [PERSON] за договором №\~2713430 визначено у розмірі 8000 грн (а.с.32 зворот). Згідно детального опису наданих послуг до акту № 368 від 05.09.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 визначено перелік послуг щодо боржника [PERSON] за договором № 2713430 та витрачений АО «Апологет» на надання послуг час (а.с. 33). Представник відповідача у відзиві на позов зазначила, що витрати на правову допомогу, які просить стягнути позивач, є необгрунтованими та завищеними, оскільки справа не є складною, типовою, витрати не підлягають стягненню, оскільки відсутні докази їх оплати позивачем. Щодо відсутності доказів оплати за надання правничої допомоги, то суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Відповідно до ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, містить 5 аркушів (9 сторінок), відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як складання позовної заяви про стягнення боргу. Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи (є малозначною), ціну позову, обсяг наданих послуг (надання консультації та складення позовної заяви), вимоги співмірності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення частково, заявлену до стягнення позивачем суму витрат на правничу допомогу слід зменшити до 3500 грн та стягнути з відповідача в користь позивача. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що позов задоволено повністю, враховуючи п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, заява представника відповідача про стягнення судових витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача в розмірі 6 000 грн задоволенню не підлягає. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 526, 549, 610, 611, 625, 626, 628, 629, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved