Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що 26.11.2023 року на перехресті вул. М.Грушевського та І.Мазепи в м. Житомирі за участю автомобілів Ford Fusion, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (власник [PERSON] ), та автомобіля Skoda Octavia, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 16.01.2024 року Богунським районним судом м. Житомира відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача не була застрахована за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом висновку експерта № 3069 транспортно-товарознавчої експертизи від 08.12.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Fusion, н.з. [NUMBER] , складає 360\~848,59 грн., вартість відновлювального ремонту 1\~425\~619,49 грн., утилізаційна вартість 148\~944,90 грн. Позивач звертає увагу, що ремонт автомобіля не є доцільним, а відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, повинно здійснюватись з урахуванням положень «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з визначенням матеріального збитку як різниці між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, на підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило відшкодування завданої шкоди на суму 160\~000,00 грн. Інша сума завданих збитків, що становить 51\~903,69 грн. (360\~848,59 грн. (148\~944,90 грн. + 160\~000,00 грн.)) = 51\~903,69 грн.) є невідшкодованою, отже, на думку позивача, підлягає до стягнення з відповідача як завдавача шкоди. Посилаючись на норми, що врегульовують питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та пов`язаної із фізичним знищенням майна, позивач просить задовольнити позов, відшкодувати витрати з оплати роботи експерта на суму 7500,00 грн., судового збору, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20\~000,00 грн. В судове засідання від 24.11.2025 року представником позивача подано заяву про можливість розгляду справи у його відсутності. Відповідач, представник третьої особи про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності учасників, що відповідає ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Так, 26.11.2023 року на перехресті вул. М.Грушевського та І.Мазепи в м.Житомирі за участю автомобілів Ford Fusion, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Octavia, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 16.01.2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не застрахована. Між сторонами виник спір, пов`язаний із запитом на відшкодування шкоди, визначеної як різниця між сумою фактично завданих ушкоджень транспортного засобу позивача у сумі вартості автомобіля на момент ДТП та сумою відшкодування, отриманого від страховика. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час дорожньо-транспортної пригоди) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано\~статтею 30\~цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В своїй постанові від 30 січня 2019 року по справі № 753/21303/16-ц Верховний Суд навів висновок, що у разі, коли власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд зауважує, що первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, грунтується на підставі завдання шкоди. Страхове відшкодування це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. За положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом висновку експерта № 3069 транспортно-товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику Ford Fusion, н.з. [NUMBER] , станом на 26.11.2023року внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 26.11.2023 року, становила 360\~848,59 грн.; вартість відновлювального ремонту становила 1\~425\~619,49 грн.; ринкова вартість автомобіля Ford Fusion, н.з. [NUMBER] , станом на момент перед ДТП, яка мала місце 26.11 2023 року, становила 360\~848,59 грн.; утилізаційна вартість в пошкодженому стані автомобіля Ford Fusion, н.з. [NUMBER] , становила 148\~944,90 грн. Учасниками по справі не заперечується фактична виплата МТСБУ на користь позивача як власника автомобіля суми відшкодування 160\~000,00 грн. Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Досліджений судом висновок експерта містить відомості про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність, має посилання на підстави його складення - для подання для суду. Оскільки висновком експерта визначено ринкову вартість автомобіля та його утилізаційну вартість станом на дату після ДТП, підлягає до відшкодування сума збитків, обрахована як різниця між таким показниками. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставин фактичної сплати на користь позивача 160\~000,00 грн. страхового відшкодування, здійсненого МТСБУ, суд стягує з відповідача 51 903,69 грн. збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (360\~848,59 грн. (148\~944,90 грн. + 160\~000,00 грн.) = 51\~903,69 грн.). Згідно зі ст.141 ЦК України підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору 1211,20 грн., а також 7500,00 грн. витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, фактична сплата яких підтверджується дослідженими судом доказами. Відповідно до ч.ч. 1. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обгрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано договір про надання правничої допомоги від 18.04.2024 року, протокол погодження гонорару, відповідно до якого вартість професійної правничої допомоги адвоката за представництво інтересів клієнта при розгляді справи складається з вивчення матеріалів справи, вивчення судової практики, збирання доказів, вивчення матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 295/16327/23, складення, підписання та подання позовної заяви, участі в судових засіданнях за необхідністю, написання та підписання відповідних процесуальних документів, є фіксованою та складає 30\~000,00 грн., які підлягають сплаті клієнтом протягом 10 календарних днів після набуття судовим рішенням по справі за позовом клієнта до відповідача про стягнення шкоди законної сили. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 навела висновок про те, що фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті\~30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Приймаючи до уваги зміст укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правничої допомоги, протоколу погодження гонорару, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. еруючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved