Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі - позивач) звернулося до Володимирського міського суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, загальна сума якої становить 27 178 грн 28 коп. та судових витрат. ОБГРУНТУВАННЯ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. 30 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 4857114, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу 2 500 грн зі сплатою відсотків, передбачених пунктами договору. Аналогічно, 09 листопада 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем укладено договір № 7590243, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 3 239,60 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти у строки, визначені договором. Укладення вказаних договорів здійснювалось в електронній формі через особистий кабінет позичальника на вебсайті кредитодавців із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статей 11-12 Закону України «Про електронну комерцію» та статей 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач, використовуючи електронний підпис, підтвердив ознайомлення з істотними умовами договорів, а укладені правочини мають юридичну силу, еквівалентну письмовій формі договору. Кредитодавці належно виконали свої зобов`язання, надавши кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок відповідача. Водночас остання свої зобов`язання з повернення кредитів та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Після невиконання відповідачем зобов`язань кредитодавці передали право вимоги новому кредитору - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Так, згідно з договором від 29.11.2021 №29/11-1 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило право вимоги за договором №7590243 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке, у свою чергу, за договором від 10.01.2023 №10-01/2023 передало це право ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Аналогічно, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за договором №4857114 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (договір від 29.11.2021 №29-11-102), а останнє відступило його ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (договір від 10.01.2023 №10-01/2023). Таким чином, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах і має право вимагати стягнення заборгованості з відповідача відповідно до статей 512, 514, 516 ЦК України. Станом на день звернення до суду відповідач не повернув отримані кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим утворилась загальна заборгованість у розмірі 27 178,28 грн, що складається із: заборгованості: 1)за договором № 4857114: за тілом кредиту - 2500 грн; нарахованих процентів на дату відступлення права вимоги 18378, 75 грн. 2)за договором № 7590243 за тілом кредиту - 3171, 90 грн, нарахованих процентів на дату відступлення права вимоги 2992, 72 грн., інфляційних втрат - 112, 23 грн та трьох відсотків річних - 22,68 грн. Вказана заборгованість підтверджується наданими розрахунками та документами. Позивач зазначає, що відповідно до статей 525, 526, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, а у разі прострочення боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат і процентів річних. Враховуючи, що відповідачем не виконано обов`язок повернення кредитних коштів і сплати процентів, вимоги позивача про стягнення заборгованості є законними та обґрунтованими. Крім основної суми боргу, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн, понесені у зв`язку з підготовкою та поданням позову. Зазначені суми підтверджуються платіжними документами та договором про надання правничої допомоги. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ У СПРАВІ. Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, поважності причин неявки не повідомила, свого представника до суду не направила, відзив на позов не подавався. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. ВСТАНОВЛЕНІ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ЗА ДОКАЗАМИ ПОЗИВАЧА. В частині договору № 4857114 від 30 серпня 2021 року. 30 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальником) укладено договір про споживчий кредит № 4857114. Договір укладено шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) позичальника L66654, що засвідчено електронною системою в той же день. Договір містить положення про електронну форму його укладення, підтвердження ознайомлення позичальника з умовами та надання згоди на обробку персональних даних. Сторони підтвердили, що договір є чинним з моменту підписання його електронними підписами. Згідно з пунктом 1.2 договору, сума кредиту становить 2 500,00 грн. Відповідно до пункту 1.3, строк кредиту - 15 днів, тобто з 30.08.2021 по 14.09.2021. Умовами договору передбачено нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % від фактичного залишку, що становить 3,75 грн. (п.1.5.2), та складає загальну суму до повернення 2 503,75 грн на дату закінчення строку (п.1.5). В той же час п.1.6 визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пункту 2.3.1.2 договору, позичальник мав право продовжити строк користування кредитом (пролонгувати його) на один день шляхом фактичного користування кредитними коштами після закінчення первісного строку кредитування. Кожне таке продовження строку кредитування здійснюється автоматично, але загальний строк пролонгації не може перевищувати 60 днів. Таким чином, у разі неповернення кредиту в узгоджений строк, договір допускає пролонгацію та відповідне нарахування процентів за користування кредитом у межах встановленого 60-денного періоду. Водночас, пункт 4.2 договору передбачає, що у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником зі сплати заборгованості за кредитом, кредитодавець з наступного дня після спливу строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору, як проценти за порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. У пункті 1.6 договору визначено, що стандартна (базова) ставка становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Отже, положення пункту 4.2 договору фактично встановлює, що у випадку прострочення кредитодавець має право нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку кредитування - не як плату за користування коштами, а як проценти за порушення грошового зобов`язання у розумінні частини другої статті 625 ЦК України. Отже, відповідно до зазначених умов договору, після 14.09.2021 року (дати спливу первісного строку кредиту) нарахування процентів за користування кредитом можливе у двох правових режимах: 1.протягом строку автоматичної пролонгації (до 60 днів) - як звичайні проценти за користування кредитом (договірні проценти); 2.після спливу граничного строку пролонгації - як проценти за порушення грошового зобов`язання, що мають компенсаційний характер і підпадають під регулювання статті 625 ЦК України. Позивачем до договору про споживчий кредит № 4857114 долучено паспорт споживчого кредиту, графік платежів за договором про споживчий кредит, анкета-заява на кредит, які також підписані відповідачем одноразовим цифровим ідентифікатором, та Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) розміщені у вільному доступі на вебсайті кредитодавця та є невід?ємною частиною кредитного договору, укладеного із позичальником. Належне укладення Кредитного договору № 4857114 від 30.08.2021 року підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «МІЛОАН». Цим документом засвідчено, що клієнт [PERSON] , була ідентифікована кредитодавцем. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора) відбувся 30.08.2021 року, про що свідчить відправка ідентифікатора L66654 на номер телефону [NUMBER] . Факт перерахування кредитних коштів відповідачу в сумі 2500,00 грн підтверджується довідкою від ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» , згідно з якою 30.08.2021 року була успішно проведена операція на зазначену суму з призначенням платежу «Кошти згідно договору 4857114». Кошти були переведені на картковий рахунок банку АТ «Ощадбанк», номер карти (маска): [NUMBER] . Розрахунок заборгованості за цим договором підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення, наданою ТОВ «МІЛОАН». Згідно з відомістю: 30.08.2021 року відбулося надання кредиту в сумі 2500,00 грн.; протягом первісного строку користування (з 31.08.2021 по 14.09.2021) проводилося нарахування процентів згідно з п. 1.5.2 договору у розмірі 0,25 грн щоденно; з 15.09.2021 року (наступного дня після закінчення первісного строку кредиту) і до 13.11.2021 року включно (60 днів), нарахування процентів здійснювалось згідно з п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору у розмірі 125,00 грн щоденно; загальна сума заборгованості за Кредитним договором № 4857114 станом на 13.11.2021 року складає 10 003,75 грн, яка включає: заборгованість за тілом кредиту - 2500,00 грн та заборгованість по процентах - 7503,75 грн. ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за договором №4857114 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (договір від 29.11.2021 №29-11-102), а останнє відступило його ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (договір від 10.01.2023 №10-01/2023). Належність позивача (ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») як кінцевого кредитора підтверджується, договором відступлення права вимоги № 29-11-102 від 29 листопада 2021 року, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 4857114 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що засвідчено у відповідному акті приймання-передачі (набуття) від тієї ж дати, та реєстрі боржників до договору № 29-11-102 від 29 листопада 2021 року, де зафіксована заборгованість, що відступається, у розмірі 2 500,00 грн за тілом кредиту та 7 503,75 грн за процентами. Позивачем надано Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 4857114, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (першим набувачем права вимоги) станом на 10.01.2023 року. Згідно з цим розрахунком, на дату відступлення права вимоги (29.11.2021) заборгованість становила 10 003, 75 грн (тіло кредиту та проценти), і після набуття права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було додатково нараховано 10 875 грн процентів за період прострочення, які, виходячи з умов кредитного договору, нараховані за стандартною ставкою 5,0% денних як проценти за порушення грошового зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, утворюючи загальну суму боргу в розмірі 20 878, 75 грн перед першим фактором. Згідно з Договором про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, Актом приймання-передачі та реєстром божників ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало це право вимоги позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 10 січня 2023 року вбачається, що Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4857114 в сумі 20 878, 75 грн, з яких: 2500 грн заборгованість за тілом кредиту, 18378, 75 грн заборгованість за відсотками. В частині договору № 7590243 від 09 листопада 2021 року. На підтвердження наявності боргового зобов`язання Позивачем надано Кредитний договір № 7590243 від 09 листопада 2021 року, укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником. Згідно з пунктом 1.1 розділу «ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ», кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.3 встановлено розмір (суму) кредиту, що становить 3 239 грн 60 коп , при цьому пунктом 1.4 визначено, що кредит надається строком на 15 днів, а термін (дата) його повернення - 24 листопада 2021 року. Умови оплати за користування коштами визначені пунктом 1.5 договору, згідно з яким з 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти у розмірі 1.0000% за кожен день строку користування кредитом , а за останній день строку користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю процент у зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, що дорівнює 15,00% від суми кредиту, тобто 485,94 грн. Пунктом 1.6 врегульовано відповідальність у вигляді автоматичного продовження строку у випадку неповернення кредиту та/або несплати процентів у повному обсязі: Позичальник надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 13 днів (автоматичне продовження), після чого сплачує проценти у розмірі 4,95% за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.7 передбачено подовження строку надання кредиту на 15 днів (на умовах п. 1.5) у випадку повного погашення позичальником усіх процентів (за п. 1.5 та п. 1.6) за умови не погашення або часткового погашення тіла кредиту. Пунктом 1.8 встановлено, що плата за користування кредитом нараховується на фактичний залишок виданого кредиту, а проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику - на повну суму виданого кредиту, при цьому пунктом 1.9 тип процентної ставки у п. 1.5, 1.6 визначено як фіксована. Пунктом 1.10 строк дії Договору встановлено до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року. Пунктом 1.11 Договору, на дату його укладення, орієнтовна реальна річна процентна ставка складала 59140,89%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 4211.48 грн, а у випадку настання умов, передбачених у п. 1.6 (автоматичне продовження), орієнтовна ефективна річна процентна ставка складатиме 1229,92%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 6296,16 грн. Пунктом 1.12 мета отримання кредиту визначена як придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Окремо слід зазначити, що пунктом 3.2.4 цього Договору Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії Договору без згоди Позичальника. Договір підписано особисто відповідачем [PERSON] . До кредитного договору позивачем долучено графік платежів, паспорт споживчого кредиту, заявку на отримання кредиту, які також підписані особисто відповідачем [PERSON] та Внутрішні правила надання коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», що визначають основні умови описаного вище кредитного договору та є його невід?ємною частиною. Факт надання Кредитодавцем ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» коштів відповідачу [PERSON] підтверджується видатковим чеком (видача) від 09.11.2021 року за Договором № 7590243 на суму 3 239 грн 60 коп. Цей документ засвідчує, що позикові кошти були перераховані відповідачу. На підтвердження невиконання відповідачем зобов`язань та обсягу заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом у гривні за кредитним договором № 7590243. Згідно з цим розрахунком, станом на 27.01.2022 року, коли минуло 49 днів прострочення, залишок заборгованості за кредитом становив 6 164, 62 грн. Детальна таблиця розрахунку (щоденний рух) відображає: суму кредиту, яка становить 3171, 90 грн., нарахування процентів, зокрема, з 05-12-2021 року щоденно нараховувались проценти у розмірі 31,72 грн, а починаючи з 11-12-2021 року - у розмірі 157,01 грн, що призвело до зазначеного загального залишку заборгованості станом на дату звіту. Позивачем долучено до справи договір відступлення права вимоги №29/11-1 від 29.11.2021 року, за яким ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило право вимоги за договором № 7590243 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Цей факт зафіксовано у відповідному Акті приймання-передачі (набуття) та реєстрі боржників, як додаток до цього договору. Згідно розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (першим набувачем права вимоги) за Кредитним договором № 7590243, складений станом на 10.01.2023 року, на дату початку розрахунку (28.01.2022 року, коли право вимоги вже належало ТОВ «Вердикт Капітал»): заборгованість по основній сумі кредиту становила 3 171, 90 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги становила 2 992, 72 грн. Розрахунок відображає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за період з 28.01.2022 по 23.02.2022 (включно) було додатково нараховано: інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до статті 625 ЦК України в сумі 50, 75 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до статті 625 ЦК України в сумі 7, 03 грн. Згідно з Договором про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, актом приймання-передачі та реєстром божників ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало це право вимоги позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 10 січня 2023 року вбачається, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 7590243 від 09 листопада 2021 року. Позивачем, як новим кредитором, надано детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 7590243 від 09 листопада 2021 року, що підтверджує наявність невиконаних зобов`язань відповідача. Згідно з цим розрахунком, заборгованість за договором № 7590243 становить 6 299, 53 грн, яка складається з наступного: основна сума боргу (тіло кредиту): 3 171, 90 грн., нараховані проценти: 2 992, 72 грн., інфляційні втрати: 112, 23 грн (нараховані на суму боргу за період прострочення відповідно до частини другої статті 625 ЦК України до 23.02.2022 року), три проценти річних: 22 грн 68 коп (нараховані відповідно до частини другої статті 625 ЦК України до 23.02.2022 року). Таким чином, розрахунок деталізує вимоги позивача за цим договором, що були включені до загальної суми стягнення. ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ НОРМИ ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами кредитних договорів № 4857114 від 30 серпня 2021 року та № 7590243 від 09 листопада 2021 року (кредитодавцями та відповідачем) визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, відповідальність. Також встановлено, що кредитний договір № 4857114 від 30 серпня 2021 року укладено у формі електронного документу та підписано відповідачем електронним підписом, інший підписано особисто відповідачем. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договорами, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами не сплатила, що призвело до виникнення заборгованості. Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як встановлено у справі проценти, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами були нараховані включно до 23 лютого 2022 року. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору та порушення взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона підписувала договори, отримувала кредитні кошти і користувалась ними, а також щодо суми заборгованості за кредитним договором не надала, обставини, на які посилається позивач як на підстави для стягнення заборгованості, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні підлягають задоволенню - стягненню з відповідача заборгованості за загальна заборгованість у розмірі 27 178,28 грн, що складається із: заборгованості: за договором № 4857114: за тілом кредиту - 2500 грн; нарахованих процентів на дату відступлення права вимоги 18378, 75 грн.; за договором № 7590243 за тілом кредиту - 3171, 90 грн, нарахованих процентів на дату відступлення права вимоги 2992, 72 грн., інфляційних втрат - 112, 23 грн та трьох відсотків річних - 22,68 грн. ЩОДО РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: копію договору № 02-09/2024-3 від 02.09.2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ФОП [PERSON] , копію заявки на надання правової допомоги № 21 від 01 серпня 2025 року, витяг з акту № 12 про надання юридичної допомоги від 29 серпня 2025 року, платіжну інструкцію про оплату 117000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-09/2024-3 від 02.09.2024 року про надання правової допомоги. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 13000,00 грн є необґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, надав клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи. Крім іншого розмір правової допомоги в сумі 130000,00 грн є неспівмірними від стягненої суми в розмірі 27178, 28 грн. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved