Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

27 жовтня 2025 року, на підставі ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області, до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого до суду звернувся представник Ванжа Надія Володимирівна, до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.07.2022 року у розмірі 32823,22 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 14.07.2022р. відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. Відповідач підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. Договору); Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімальне обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4 Договору); Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та 2.1.1.2.12. Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання ОТР пароля в якості простого електронного підпису погоджено із Відповідачем у Анкеті опитувальнику від 07.07.2022 p., яка підписана Відповідачем власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 06/26, тип - Універсальна, і підтверджується випискою по рахунку (додається до позовної заяви). Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, а саме згідно п. 1.4. шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Позивач виконав умови договору та надав Відповідачу кредитну картки, кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку (копії додається до позовної заяви). Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (додається до позовної заяви) та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, у порушення умов Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно п. 2.1.1.3.5. Договору Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто Сторони згідно до ст. 212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 13.08.2025 року має заборгованість 32823.22 грн., яка складається з наступного: 25999.68 грн. - заборгованість за тілом кредита, 6823.54 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивачем були понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи, 14.07.2022 року [PERSON] підписав заяву в АТ КБ «ПриватБанк» про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої АТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії строком на 12 місяців з пролонгацією. Даний кредит [PERSON] було надано на споживчі цілі з визначеною процентною ставкою в розмірі 42,0% для карти Універсальна та 40,8% для карти Універсальна Gold, тип процентної ставки фіксована. Сума кредитного ліміту не перевищує: 200000 грн. для карт Універсальна та 200000 грн. Універсальна Gold, 300000 грн. для Преміальної картки Platinum, 300 000 грн. для Преміальної картки World Black Edition, 300000 грн. для Преміальної картки VISA Signature, 400000 грн для Преміальної картки World Elite, 800000 грн для Преміальної картки Infinite (а.с. 23-33). До позовної заяви позивачем також надано копію паспорту споживчого кредиту який був засвідчений електронним підписом відповідача. В даному паспорті відображено основні умови кредитування (а.с.36-39). Відповідно до виписки за договором №б/н за період 14.07.2022 14.08.2025 [PERSON] усього станом на 14.08.2025 року витратив 32823,22 грн., мав надходжень 0,00 грн. та на кінець періоду його баланс становить: -32823,22 грн. (а.с.20). Як вбачається з розрахунку\~заборгованості за\~ договором б/н \~від 14.07.2022\~року, станом на \~13.08.2025 р.\~ заборгованість [PERSON] становить 32823,22 грн. з яких: 25999,68 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6823,54 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.18-19). Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] було відкрито кредитну карту № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт в розмірі 8000,00 грн, який збільшувався та станом на 07.01.2025 року становив 26000,00 грн. (а.с.21). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було підписано кредитний договір №б/н, за яким було надано кредитну картку: тип картки «Універсальна» № [NUMBER] - дата відкриття 14.07.2022 (термін дії до 06/26) (а.с.27). Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу кредитного зобов`язання, які регулюються ст. ст. 526, 530, 536, 610, 612, 625, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що: «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 14 липня 2022 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 14.04.2022, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої 634\~ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Конституційний Суд України у справі №1-12/2013, за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Оцінюючи наданий позивачем паспорт споживчого кредиту АТ КБ «ПриватБанк», суд приходить до висновку, що зазначений документ не може бути визнаний належним та допустимим доказом погодження умов кредитування, зокрема щодо розміру процентної ставки. Судом встановлено, що у поданому паспорті споживчого кредиту не міститься конкретної інформації про процентну ставку, за якою фактично було надано відповідачу кредит. Аналогічно і заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг не містить погоджених сторонами відомостей про розмір процентної ставки, порядок її обчислення чи застосування. За таких обставин зазначені документи не можуть підтверджувати погодження сторонами істотної умови кредитного договору розміру процентів за користування кредитом. Відсутність у документах конкретних значень ставки та механізму її застосування свідчить про їх односторонній характер, оскільки вони створені банком і не містять ознак погодження цих умов позичальником. Такий висновок узгоджується з усталеною судовою практикою. Зокрема, Верховний Суд у постановах від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, від 12.07.2021 у справі №393/126/20 та від 17.09.2025 року у справі №761/12690/23, зазначив, що паспорт споживчого кредиту не є доказом укладення кредитного договору та не може підтверджувати погодження істотних умов, оскільки має лише інформаційний характер. Верховний Суд також неодноразово наголошував, що відсутність у документах конкретної процентної ставки або її параметрів унеможливлює визнання таких документів доказом погодження відповідної умови позичальником. У зв`язку з цим суд не бере до уваги паспорт споживчого кредиту АТ КБ «ПриватБанк» як доказ існування погодженої сторонами процентної ставки та інших істотних умов кредитування, оскільки він не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, є одностороннім документом та не підтверджує фактичного волевиявлення позичальника. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За таких обставин позовна вимога в частині стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6823,54 грн., є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості з відповідача за тілом кредиту, суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення позову в даній частині. Такого висновку суд приходить з тих підстав, що з наданих суду доказів встановлено, що відповідачу [PERSON] дійсно відкрито кредитну карту у АТ КБ «ПриватБанк» на яку було встановлено кредитний ліміт, розмір якого періодично збільшувався та станом на 07.01.2025р. становив 26000,00 грн. [PERSON] на протязі трьох років користувався наданими йому коштами, проте свої зобов`язання належним чином не виконав та суму використаних ним кредитних коштів не повернув. В результаті таких дій відповідача у нього виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за тілом кредиту, яка станом на 13.08.2025 р. становить 25999,68 грн. З огляду на вказане, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 14.07.2022 року в розмірі 25999,68 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3\~статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~у розмірі 2422,40 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1918,81 грн. (25999,68 грн. х 2422,40 грн. : 32823,22 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial