Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

12.09.2024 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області, в інтересах [PERSON] до Олександрівської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. 15.09.2025 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 08.10.2025 року, за результатами якого підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду на 04 листопада 2025 року. 04 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 19.11.2025 року, участь у судовому засіданні позивача [PERSON] визнано обов`язковою та зобов`язано надати суду оригінали документів, доданих до позовної заяви. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що [INFO] помер батько Позивача [PERSON] . У зв`язку зі смертю останнього відкрилася спадщина, до складу якої увійшло наступне нерухоме майно: - житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі запису, який зроблено в погосподарській книзі Олександрівської селищної ради по селу Шаврове; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0013 гектарів на території Михайлівської сільської ради , на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДН № 098327 від 21.12.2007 р. кадастровий номер 1420385500:01:000:0493. По своїй смерті спадкодавець лишив заповіт, відповідно до положень якого заповів все своє майно позивачеві - [PERSON] . З метою реалізації свого законного права на спадкування за заповітом, в строки визначені законодавцем для прийняття спадщини (в 6-місячний термін з моменту відкриття спадщини), позивач звернувся до державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори Звягіної А.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини, в результаті чого нотаріусом було заведено спадкову справу. За результатами розгляду поданих позивачем документів позивач вже частково оформив спадкові права після померлого батька на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.0013 га, кадастровий № 1420385500 :01:000:0493. Проте 02.07.2025 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з причин ненадання позивачем правовстановлюючих документів на це спадкове майно. Житловий будинок було побудовано спадкодавцем до 05.08.1992 року, але за життя спадкодавець не встиг його зареєструвати. На даний час позивач по справі не має можливості оформити правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння та успадкувати вказане спадкове майно, тому просить визнати за ним право приватної власності, в порядку спадкування за заповітом: - на житловий будинок (з господарськими будівлями та спорудами) за [ADDRESS] . Позивача та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення, відповідні викладеним в позові. Причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії, є відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Представник відповідача повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.159). Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] ,\~у віці\~83\~років,\~в с.\~Шаврове Олександрівського\~району Донецької\~області помер\~громадянин [PERSON] \~(а.с.25),\~який є\~батьком \~позивача (а.с.23). По своїй смерті спадкодавець [PERSON] лишив заповіт, відповідно до положень якого заповів все своє майно позивачу [PERSON] - позивачеві (а.с.73). Згідно з даними книги погосподарського обліку (форма №1) спірне домоволодіння було зареєстроване за спадкодавцем, а після його смерті - за його сином [PERSON] . Рік побудови будинку - 1965 (а.с.9-11). Згідно інформації КП "Краматорське БТІ": згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року право власності на спірний житловий будинок зареєстроване не було. Технічні показники будинку не змінились, самовільних будівель та споруд не виявлено (а.с.14,15, 26-28). 26.12.2016 року сформовано витяг № 46314230, згідно якого за заявою позивача була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН № 008262 від 30.07.1996 р., [PERSON] , є власником земельних ділянок площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,52830 га, для ведення підсобного господарства. Земельні ділянки розташовані в [ADDRESS] (а.с.13). 30.09.2025 року сформовано витяг № 82713256 (а.с.53), згідно якого право власності на земельну ділянку, площею 0,25га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, з кадастровим № 1420385505:00:000:0034, розташовану в [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.09.2025року (а.с.54). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 77519970 від 30.12.2016 року (а.с.17), [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0013 га, кадастровий номер 1420385500:01:000:0493, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 866 від 26.12.2016 року (а.с.24). 28.02.2014 року за заявою позивача була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , 1930 р.н. (а.с.68- 137). Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори від 02.07.2025 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на це спадкове майно (а.с.22,163). Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються визнання права власності за заповітом в порядку спадкування. До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. За вимогами\~ст.\~1216\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст.1225 ЦК). Спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст.1278 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За вимогами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до вимог зазначених в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Таким чином, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючі право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] ,право власності на нерухоме майно підлягає захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. Суд дійшов до висновку, що житловий будинок був збудований та належав спадкодавцю, незалежно від відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем. Житловий будинок має задовільний стан і є придатним для проживання (а.с.14). Розглянувши вимоги позивача про визнання права власності на спірний будинок, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого батька, позивач відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, спадковий будинок був побудований у 1965 році та розташований на земельних ділянках, які надані для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Позивач є єдиним спадкоємцем вказаного майна згідно заповіту і прийняв спадщину після смерті [PERSON] . На підставі зазначеного, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1269, 1278 ЦК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, листа Державного\~комітету будівництва,\~архітектури та\~житлової політики\~України від\~23.03.1999\~року за\~№ 12/5-126\~«Щодо оформлення\~права власності\~на об`єкти\~нерухомого майна,\~на які\~відсутні акти\~прийняття їх\~в експлуатацію»,та

Outcome: approved