Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

19 червня 2025 року Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29.08.2024 року, яким змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) з 02.09.2024 року, звернулось до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення надміру отриманих коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 вересня 2023 року відповідачка звернулась до управління із заявами про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. На підставі цього, рішенням управління від 28 вересня 2023 року відповідачці було призначено з 01.09.2023 р. допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в розмірі 2 000 грн. щомісячно. 25 липня 2024 року управлінням було здійснено перевірку достовірності відомостей, наданих відповідачкою, за результатами якої було встановлено, що відповідачка за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України 29 квітня 2024 року здійснила перетин кордону. З урахуванням цього, у відповідності до положень п.п.8, 29 постанови Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2023 року, позивачем 07 серпня 2024 року прийнято рішення про припинення виплати відповідачці допомоги з 01.06.2024 р. та утримання надмір виплачених за період з 01.06.2024 по 31.07.2024 коштів в сумі 4 000 грн. Посилаючись на вказані обставини, що відповідачка не повідомляла управління про виїзд за кордон, відповідно до направлених їй листів в добровільному порядку надмір виплачені кошти не повернула, позивач просив стягнути з відповідачки надмір виплачені кошти державної допомоги в розмірі 4 000 грн. та понесені по справі витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн. (а.с.1-3) Ухвалою судді від 23 червня 2025 року вказана позовна заява була залишена без руху. (а.с.18) 25 червня 2025 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви. (а.с.19-38) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру та Міністерства соціальної політики України відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки-фізичної особи [PERSON] (а.с.а.с.39, 43-44), ухвалою судді від 15 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.45) Позивач у судові засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та в якій вона просила задовольнити позовні вимоги. (а.с.61) Відповідачка в судові засідання не з`явилась, відзив на позов до суду не находив. Відповідачка повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ст.ст.128, 129 ЦПК України, а також шляхом направлення СМС повісток-повідомлень. (а.с.а.с.47, 48, 53, 54, 59, 60) Клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не надала, про причини неявки не повідомила. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 вересня 2023 року відповідачка [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради із заявами про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. (а.с.а.с.5, 6) На підставі цього, рішенням позивача від 28 вересня 2023 року відповідно до «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року, відповідачці було призначено з 01.09.2023 р. допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в розмірі 2 000 грн. щомісячно. (а.с.14) 25 липня 2024 року управлінням було здійснено перевірку достовірності відомостей, наданих відповідачкою, за результатами якої було встановлено, що відповідачка за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України 29 квітня 2024 року здійснила перетин кордону. (а.с.7-8) З урахуванням цього, позивачем 07 серпня 2024 року прийнято рішення про припинення виплати відповідачці допомоги з 01.06.2024 р. та утримання надмір виплачених за період з 01.06.2024 по 31.07.2024 коштів в сумі 4 000 грн., відповідно до «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року. (а.с.15) Відповідно до п.п.1, 2 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року (в редакції на момент призначення відповідачці допомоги), цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога). З 1 серпня 2023 року допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі-уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей 3 000 гривень; для інших осіб 2 000 гривень. Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення. Згідно п.п.6, 8 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року (в редакції, що діяла на момент виїзду відповідачки за кордон та виявлення цього факту позивачем), було встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). Нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально. Пунктом 9 зазначеного вище Порядку встановлено, що уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг. Згідно п.22 Порядку, з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку. Відповідно до п.29 Порядку, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Частиною 1 ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст.1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Суд враховує, що відповідачка знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомила позивача про них, а саме: про її виїзд за кордон. Внаслідок цього, допомога, нарахування якої здійснювалось у призначеному розмірі централізовано в програмному комплексі Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, продовжувалась здійснюватись до моменту виявлення позивачем відповідного факту. За вказаних вище обставин та наведених вище положень законодавства, отримані відповідачкою за період з 01.06.2024 по 31.07.2024 кошти в сумі 4 000 грн., підлягають стягненню з неї на користь позивача, як набуті без достатньої правової підстави. В зв`язку з цим, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача безпідставно отримано допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у зазначеному вище розмірі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved