Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 09.10.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , який виготовляє меблі на замовлення, було укладено договір, який було оформлено у вигляді написаної відповідачем розписки. Відповідно до розписки відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 31000 грн. як передплату за виготовлення корпусних меблів (кухні), повна вартість становить 39000 грн., та зобов`язався їх виготовити та встановити до 09.11.2022 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав. До цього часу меблі не встановлені. Позивач просить стягнути сплачену нею передплату за виготовлення меблів, в сумі 31000,00 грн., інфляційні збитки в сумі 5991,14 грн. та 3% річних в сумі 2084,22 грн., а всього 39075,36 грн. Ухвалою від 05.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала повноваження представнику, яка позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. В судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву, у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.10.2022 року [PERSON] надав розписку, згідно якої він отримав грошові кошти від [PERSON] в сумі 31000грн, як передплату за виготовлення корпусних меблів (кухні) та зобов`язався виготовити їх та встановити до 09.11.2022 року. Відповідач у добровільному порядку в строк, передбачений розпискою, своїх договірних зобов`язань перед позивачем не виконав, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ч. 1 статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ч.1,3\~ст.\~612\~ЦК України\~Боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 693 ЦК України\~якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до зазначених вимог закону, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір надання послуг на виготовлення корпусних меблів, згідно умов яких позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 31000 грн. як передплату за виготовлення та встановлення корпусних меблів. Проте дане зобов`язання відповідачем виконано не було. Звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг, позивач посилався, як на доказ підтвердження отримання відповідачем відповідних сум сплаченої суми передплати на розписку, оригінал якої знаходиться у позивача, тому оцінюючи дану розписку, суд визнає її як належний та допустимий доказ на підтвердження існування між сторонами правовідносин, які виникають з договору надання послуг. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявна в матеріалах справи копія розписки є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й, відповідно, свідчать про існування між сторонами саме укладеного договору надання послуг та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових сум відповідачу. За розрахунком позивача заборгованість [PERSON] станом на 31.12.2024 року, становить: передплата - 31000,00 грн., інфляційні збитки в сумі 5991,14 грн. та 3% річних в сумі 2084,22 грн., а всього 39075,36 грн. Відповідно до змісту ч. 1ст.141 ЦПК України, судові витрати, а саме судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved