Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

26.07.2023р. приватним нотаріусом була заведена спадкова справа № 35/2023 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями померлого є: дочка [PERSON] (подала заяву про прийняття спадщини 26.07.2023), малолітня [PERSON] , [PERSON] від імені яких 05.01.2024р. ( подала заяви про прийняття спадщини їх мати [PERSON] ), в яких вищевказаний спадкодавець зазначений батьком малолітніх дітей. В матеріалах спадкової справи відсутні документи про факт встановлення родинних зв`язків між [PERSON] та малолітніми [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до п.4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі усіх необхідних документів. Глава 13 розділу І Порядку встановлює: нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформації) та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії. У постанові приватний нотаріус вказує, що за відсутності документів, які встановлюють коло спадкоємців після смерті [PERSON] неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом та постановив відмовити у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті її батька [PERSON] . 22.04.2025 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Віблого Л.З. із заявою в якій просила не видавати свідоцтво про право на спадщину позивачу [PERSON] , оскільки існує спір та у справі № 466/407/24 подано апеляційну скаргу. 12.01.2024 [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства. 19.01.2024р. Шевченківським районним судом міста Львова винесено ухвалу про забезпечення позову у даній справі, відповідно до якої накладено арешт на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , а саме: 1) 2/3 частки земельної ділянки 4623685500:03:001:0707; 2) 2/3 частки житлового будинку: с.Поршна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 317946446236; 3) 2/3 частки земельної ділянки 4610166300:08:001:0252; 4) 2/3 частки земельної ділянки 4610166300:08:001:0253; 5) 2/3 частки житлового будинку: смт. Брюховичі , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51861346101; 6) грошові кошти, що знаходяться на рахунках у банківських установах; 7) транспортні засоби та все інше рухоме та нерухоме майно. 24.01.2024 Шевченківським районним судом міста Львова винесено ухвалу відповідно до якої в ухвалі від 18 січня 2024 року, про забезпечення позову після абзацу першого доповнено новим абзацом такого змісту: встановити заборону приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Віблому Любомиру Зіновійовичу, (Номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5878, пошт.інд. 81131, Львівський район, с.Солонка, вул. Центральна,1) видавати на ім`я будь-яких осіб свідоцтва про право власності на спадщину в межах процедури оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] та виправлено допущену в ухвалі Шевченківського районного суду міста Львова від 18 січня 2024 року описку, вказавши в другому абзаці реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків - [PERSON] . Як вбачається з ухвали Львівського апеляційного суду від 06.12.2024 ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 січня 2024 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року було скасовано і прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні вимог за заявою [PERSON] про забезпечення позову в даній справі було відмовлено. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова у справі № 466/407/24 від 26.03.2025 заяву від 25.03.2025 року представника позивача адвоката Бідак Олени Олегівни про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства було залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 10.04.2025. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.05.2025 у справі № 466/407/24 було визнано наведені позивачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 26 березня 2025 року неповажними. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] , яка підписана її представником, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 26 березня 2025 року. Як вбачається з ухвали Шевченківського районного суду Львівської області від 28.05.2025р по справі № 466/4923/25, [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] , треті особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові ЗМУ МЮ, приватний нотаріус Віблий Любомир Зіновійович про встановлення батьківства та таку прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови. Згідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому рядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Даний перелік є вичерпним. Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно ч. 3, 4 ст. 49 вказаного Закону нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ч.3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (надалі за текстом Порядок), нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Згідно ч.4 глави 13 Порядку нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Згідно п.1.2 ч.1 глави 10 Порядку (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва (п.4.3 глави 10 Порядку). Відповідно до п. 4.4 глави 10 Порядку доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти. Як визначено у п.4.14, 4.15 глави 10 Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272\~Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п.4.16 глави 10 Порядку). З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , судом встановлено, що [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, також встановлено, що приватним нотаріусом Віблим Л.З. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на спадщину. У постанові про відмову як правову підставу такої відмови нотаріусом зазначено, п. п.4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та глави 13 розділу І: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: в матеріалах спадкової справи відсутні документи про факт встановлення родинних зв`язків між [PERSON] та малолітніми [PERSON] , [PERSON] . Однак такі відомості стосуються інших можливих спадкоємців, а не позивача [PERSON] . Відтак інших документів, згідно п. 4.4. глави 10 Порядку №296/5, які б підтверджували наявність дітей (спадкоємців першої черги) у матеріалах спадкової справи немає, відтак підстави у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] з підстав викладених у постанові приватного нотаріуса - відсутні. Представник третьої особи покликається на п. 4.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в якому передбачено випадки відкладення, зокрема, у випадках: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272\~Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Однак станом на постановлення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій 17.04.2025р. у справі № 466/407/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була постановлена ухвала Шевченківським районним судом Львівської області від 26.03.2025р (набрала законної сили 10.04.2025р.), якою заяву від 25.03.2025 року представника позивача адвоката Бідак Олени Олегівни про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства можливо залишити без розгляду було залишено без розгляду. Окрім того у справі №466/407/24 постановою Львівського апеляційного суду від 06.12.2024р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 січня 2024 року про забезпечення позову та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року якою доповнено ухвалу від 18.01.2024р та виправлено описку було скасовано і прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні вимог за заявою про забезпечення позову [PERSON] в даній справі було відмовлено. Таким чином на дату прийняття приватним нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій 17.04.2025р. були відсутні будь-які судові спори та ухвали про забезпечення позову, а відтак були відсутні на розгляді в суді будь-які позовні заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа. Відтак покликання представника третьої особи з цього приводу спростовується наведеним вище. З приводу аргументів представника третьої особи про те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю [PERSON] можуть бути порушені інтереси малолітніх спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , то суд зауважує, що предметом спору у даній справі є оспорення постанови приватного нотаріуса від 17.04.2025 за вих № 50/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За змістом частини 1 ст. 15, частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024р. у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023р. в справі №\~753/8671/21\~(провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023р. у справі №\~582/18/21\~(провадження № 61-20968 сво 21). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019р. в справі №\~638/2304/17\~(провадження № 61-2417сво19). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018р. у справі №\~338/180/17\~(пункт 57), від 11 вересня 2018р. у справі №\~905/1926/16\~(пункт 40), від 30 січня 2019р. у справі №\~569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019р. у справі №\~487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020р. у справі №\~145/2047/16-ц (пункт 7.23). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022р. в справі №\~910/10784/16\~(провадження № 12-30гс21). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023р. в справі №\~761/42030/21\~(провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023р. в справі №\~607/20787/19\~(провадження № 61-11625сво22). Відповідно до статті 50 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII Про нотаріат (далі - Закон України Про нотаріат) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Верховний Суд у постанові від 30.06.2021 у справі № 761/40184/16-ц зазначає, що законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України Про нотаріат ). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наведеного, суд робить висновок, що позивачем доведено, та підтверджено доказами під час розгляду справи, що приватний нотаріус Віблий Л.З. під час оформлення спадкових прав позивача неправомірно відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та вважає, що ефективним способом поновлення прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови Приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області 17.04.2025 за вих № 50/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved