Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

24 вересня 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Здолбунівської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що її бабусі [PERSON] та її татові [PERSON] на праві спільної сумісної власності без виділення часток належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер якої 5622610100:00:006:0561. [INFO] померла її бабуся [PERSON] . За життя покійна розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на користь позивача [PERSON] . [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина за законом, яку прийняла позивач. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може, у зв`язку з відсутністю визначеної частки в праві спільної сумісної власності, а тому нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву від 30.09.2024, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача Здолбунівської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву від 10.11.2025, якою просила розглянути справу без її участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер 5622610100:00:006:0561, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №978321 від 30.09.2011 з додатком списку співвласників серії АА № 250651. [PERSON] померла [INFO] в м. Здолбунів, Рівненського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.01.2023. За життя покійна розпорядилася своїм майном, склавши 25.06.2025 заповіт на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Банацькою Г.С., зареєстрований в реєстрі №401. Позивачем було вчасно прийнтоа спадщину, шляхом подачі відповідної заяви про її прийняття до Здолбунівської державної нотаріальної контори. 03.04.2024 державним нотаріусом позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 54/100 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд [ADDRESS] , яке зареєстровано в реєстрі за №380, спадкова справа №30/2023. Щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер якої 5622610100:00:006:0561 державним нотаріусом відмовлено, оскільки спірна земельна ділянка належала покійній на праві спільної сумісної власності без виділення часток разом з сином покійної [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] в м. Здолбунів, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2025. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.1990. [PERSON] вчасно прийняла спадщину, шляхом подачі відповідної заяви про її прийняття до приватного нотаріуса Собіни А.О. 18.09.2025 приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 46/100 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд [ADDRESS] . Щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер якої 5622610100:00:006:0561 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Собіною О.А. відмовлено, оскільки спірна земельна ділянка належала покійному на праві спільної сумісної власності без виділення часток разом з матір`ю покійного [PERSON] , що підтверджується листом №204/01-16 від 19.09.2025. Відповідно до ч. 1 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~372\~ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370\~ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно з положеннями ст.\~89\~Земельного кодексу\~України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст.\~87\~ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом. Відповідно до положень статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226\~ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з п."г" ч. 1 ст.\~81\~ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). \~ \~ \~ \~В постанові від 16.06.2021 у справі № 570/997/19 Верховний Суд дійшов висновку, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у позивача відсутні з причин, зазначених вище, тому її вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за нею при таких обставинах є обгрунтованими. Ці вимоги доведені вищевказаними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved