Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб із відповідачем та визначити місце проживання їх малолітньої дитини з позивачкою. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на сімейні обов`язки, виникнення безпідставних сварок та непорозуміння, внаслідок чого збереження шлюбу та спільне проживання неможливе і буде суперечити інтересам позивача. Ухвалою суду від 31.10.2024 провадження по справі було відкрите. Ухвалою суду від 21.01.2025 провадження по справі було зупинено на час перебування відповідача у складі ЗСУ. Ухвалою суду від 28.10.2025 провадження у справі за заявою відповідача було поновлено. У судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про шлюб, шлюб між сторонами спору зареєстрований 30.01.2021 Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про що зроблений відповідний актовий запис за № 4. У подружжя є малолітня дитина, [PERSON] [INFO] . Мати та дитина зареєстровані по [ADDRESS] , однак фактично проживають у м. Боярка Київської області. Позивач, в подальшому не маючи бажання продовжувати перебувати у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та бажаючи залишити дитину проживати із собою, звернувся до суду. Норми права, застосовані судом при вирішенні спору. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст. 110 СК України. Як передбачено ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.\~114, ч. 3 ст.\~115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, (ч. 3 ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, (частина перша статті 161 СК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Щодо розірвання шлюбу Аналізуючи викладені норми права, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме волі позивача, який висловив бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо визначення місця проживання дитини Судом встановлено, що на дату звернення позивача до суду, дитина сторін спору є малолітньою, фактично проживає разом із матір`ю у м. Боярка Київської області. Орган опіки та піклування, Рокитнянська селищна рада, не надала висновок щодо визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що фактично мати із дитиною за місцем реєстрації не проживають. Боярська міська рада Київської області рішенням виконкому від 16.01.2025 № 9/64 визнала за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , із її матір`ю, [PERSON] . Вирішуючи спір у цій частині, суд звертає увагу на те, що пріоритетом у вирішенні даного спору є інтерес дитини. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] є малолітньою дитиною, постійно проживає з матір`ю. Це свідчить про те, що дитина звикла до середовища, у якому вона проживає та виховується, а зміна місця її проживання від одного до іншого з батьків, які проживають у різних населених пунктах, не буде відповідати інтересам дитини. Крім того, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. А тому у цій частині позов слід задовольнити. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн.

Outcome: approved