Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тростянецького районного суду Вінницької області з даною позовною заявою. Свій позов мотивує тим, що вона є спадкоємцем\~після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач звернулася до Тростянецької\~державної нотаріальної\~контори Вінницької\~області із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~а саме\~ житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім [PERSON] \~заявниками до\~майна померлого\~є:\~донька \~ [PERSON] та\~син \~ [PERSON] . Однак, видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус не може, через те, що наявний арешт нерухомого майна, що належало [PERSON] , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №948595 від 30.07.2003 року Відділу державної виконавчої служби, відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5311243. Також зазначено, що 08.05.2025 за вих. №12479 було отримано відповідь на адвокатський запит від Тростянецько-Ладижинського ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області в якому повідомлено, що станом на 08.05.2025 згідно даних АСВП на виконанні у Тростянецько-Ладижинського ВДВС відсутні виконавчі документи де боржником виступає [PERSON] . Позивач вважає, що оскільки підставами та предметом поданого позову є захист її майнових прав щодо законності подальшого обтяження у вигляді арешту майна, належного на праві власності її померлому синові [PERSON] , накладеного в рамках виконавчого провадження, у якому [PERSON] не була боржником, тому в даному випадку нею обрано належний спосіб захисту шляхом подачі позову про скасування арешту. Окрім того, невжиття виконавчою службою за заявою представника позивача заходів щодо скасування обтяжень майна її померлого сина [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач, застосованих постановою 30.07.2003 в рамках виконавчого провадження, яке завершено, є неправомірними. Позивач зазначає, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт знищено за закінченням строків зберігання. Тобто державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на належне користування, володіння та розпорядження своїм майном, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Враховуючи викладене, позивач просила зняти арешт та заборону відчуження на майно, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №948595 від 30.07.2003, за реєстраційним номером обтяження №5311255 від 17.07.2007, зареєстрованим Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою. Ухвалою суду\~від 09.09.2025\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~судове засідання\~для розгляду\~справи по\~суті в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~сторін.\~Цією ж\~ухвалою витребувано\~від Тростянецько - Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції (м.Київ) документи на підставі яких було накладено арешт та заборона відчуження всього майна, обтяження за якою було перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2007 за 35311255 Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою; від\~Державного нотаріального\~архіву Вінницької\~області постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АА №948595 від 30.07.2003, обтяження за якою було перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2007 за №5311255 Другою Тростянецькою державною нотаріальною контрою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та її представника. Позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. На виконання вимог ухвали суду від 09.09.2025 подав лист, в якому зазначив, що надати будь-які документи, на підставі яких було накладено арешт та заборона відчуження всього майна, обтяження за якою було перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2007 за №35311255 Другою Тростянецькою ДНК не має можливості, так як виконавчі документи за 2007 рік знищено за строком давності. Також просив розглядати справу за відсутності представника відповідача. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила задовольнити. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом частини першої статті 15, частини першої ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин 5, 6, 7\~статті 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] в смт Тростянець Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про народження його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.23) [INFO] у віці 37 років [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.24). До складу спадкового майна [PERSON] належить зокрема земельна ділянка площею 0,145 га, кадастровий номер 0524155100:02:003:0181 та житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15, 16). Так, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З листа завідувача Другою тростянецькою ДНК від 27.08.2025 №160/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа №46/2021 від 11.02.2021. Заявником до майна померлого є: мати [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] (а.с.22). Як зазначає позивач, видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус не може, оскільки на майно, яке належало [PERSON] , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Згідно з\~ інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.07.2007 за №5311255 Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою накладено арешт (архівний запис) на підставі постанови серії АА №948595 від 30.07.2003 року Відділом державної виконавчої служби. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Додаткові дані: архівний номер 2908863VINNITSA16, архівна дата: 16.09.2003, дата виникнення - 12.09.2003, № реєстру:253363-1552, внутр. №480110312АF43C302356 (а.с.12-14). 24.04.2025 року за вих. №229/01-16 завідувачем Другої тростянецької державної нотаріальної контори надано відповідь на адвокатський запит, в якому повідомлено, що оригінал постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 948595 від 30 липня 2003 року, обтяження за якою було перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2007 за №5311255 Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області (а.с.20). 01.05.2025 року за вих. №788/01-18 завідувачем Державним нотаріальним архівом Вінницької області було надано відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат», довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження Національному агентству з питань запобігання корупції на його письмовий запит, здійснений з метою виконання повноважень, визначених Законом України «Про запобігання корупції» (а.с.18). 08.05.2025 року за вих №12479 було адвокатом отримано відповідь від Тростянецько-Ладижинського ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області про те, що станом на 08.05.2025 року згідно даних АСВП на виконанні у Тростянецько-Ладижинського ВДВС відсутні виконавчі документи де боржником виступає [PERSON] (а.с.25). На виконання вимог ухвали суду від 09.09.2025 з Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшла копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.07.2003, виданого державним виконавцем Тростянецького районного управління юстиції по примусовому виконанні виконавчого листа №1-8 від 26.06.2003 про стягнення боргу в сумі 2119,30 грн з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.44). Положеннями\~статті 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Згідно з частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої\~статті 19 ЦПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). За змістом частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом частин один та два \~статті 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. За змістом статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Пунктами 1.2, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, встановлено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначені\~статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», за положеннями якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд зауважує, що предметом цього позову є зняття арешту, що накладений Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови серії АА №948595 від 30.07.2003 року Відділу державної виконавчої служби. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна померлого, оскільки наявні відомості про відсутність відкритого виконавчого провадження. Правом на подання відзиву на позов представник відповідача не скористався, заперечень та власних доводів щодо позовних вимог до суду не надав. Також суд зауважує, що право на спадкування позивача на майно спадкодавця [PERSON] , її частка у праві власності в порядку спадкування тощо не є предметом цього спору. Позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, яка позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом, що вказує про порушення її прав та необхідність їх захисту. Обставина наявності обтяження на спадкове майно [PERSON] відповідачем не спростована. Більш того, відповідач повідомив, що станом на 08.05.2025 року згідно даних АСВП на виконанні у Тростянецько-Ладижинського ВДВС відсутні виконавчі документи де боржником виступає [PERSON] . \~ \~ \~ \~Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини i основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Наявність протягом тривалого часу (більше 15 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (постанова Верховного Суду від 13 липня\~2022\~року у справі №2/0301/806/11 провадження №61-3814св22). На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що існування арешту створює позивачу перешкоди в повному обсязі реалізувати своє право на вищевказане нерухоме майно, а підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та доведеність позовних вимог належними та допустимими доказами, а тому, з метою захисту інтересів позивача та відсутності іншої можливості захистити позивачем своє порушене право, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Спосіб захисту прав позивача не суперечить нормам цивільного законодавства та забезпечує відновлення порушеного права позивача.

Outcome: approved