Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 31 серпня 2021 року між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № АРНА000000000142849, шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, згідно якого лізингодавець передає лізингоодержувачу в фінансовий лізинг об`єкт лізингу: автомобіль марки TOYOTA PRIUS, сірого кольору, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , строком 60 місяців, зі сплатою щомісячних платежів, згідно графіку, з 20 по 25 число кожного місяця. Починаючи з лютого 2022 року, відповідач припинив здійснювати лізингові платежі та по сьогоднішній день продовжує користуватись об`єктом лізингу без належних на те підстав. Станом на 01.05.2024 за договором лізингу виникла заборгованість у розмірі 392322,68 грн. Крім того, згідно п. 9.6 договору лізингу, відповідач має сплатити штраф у розмірі 19866,06 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» за договором фінансового лізингу № АРНА000000000142849 від 31.08.2021 у розмірі 412188,74 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку щодо умов договору лізингу, що й стало підставою звернення до суду. 11.10.2024 від відповідача до суду надійшов відзив відповідно до якого він проти наданого позову заперечує. посилаючись на те, що 31.08.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № АРНА000000000142849 шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору фінансового лізингу. Згідно з договором [PERSON] було передано в лізинг автомобіль строком на 60 місяців, розмір щомісячних платежів за договором становить 7 540,00 грн. Згідно з Додатком №2 до договору про надання фінансового лізингу сторонами погоджено Графік та суми платежів за договором № АРНА000000000142849. Відповідно до Специфікації та Акту приймання-передачі позивачці було передано в лізинг автомобіль TOYOTA PRIUS, двигун: 1497 куб. см у, КПП: а, колір: СІРИЙ, рік випуску: 2016, вартість (а т.ч. ПДВ) 308 000,00 грн., кузов №: [NUMBER] , реєстраційний №: [NUMBER] . Відповідач у свою чергу на виконання Договору здійснював лізингові платежі до січня 2022 року включно. Починаючи з лютого 2022 року перестав з невідомих позивачу причин сплачувати лізингові платежі. Відповідач не заперечує проти укладення даного договору, однак вважає, що під час його укладення сторонами не було дотримано приписів ст.ст. 209, 640, 799 ЦК України, що передбачають обов`язкове нотаріальне посвідчення договору оренди транспортного засобу, однією зі сторін яких є фізична особа. Вказані обставини свідчать про те, що укладений договір фінансового лізингу № АРНА000000000142849 від 31.08.2021 року є нікчемним, а тому позовні вимоги ТОВ «АВТОРЕДИТ ПЛЮС» є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. 14.10.2024року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « Автокредит плюс» про застосування наслідків недійсності правочину в обґрунтування якого вказав, що на виконання умов публічного договору фінансового лізингу № АРНА000000000142849 [PERSON] будо здійснено перший платіж в розмірі 65 000,00грн. від 27.08.221 року та наступні щомісячні платежі по 8823,33грн. до січня 2022року включно,що в загальному складає 109 116,65грн. [PERSON] не заперечує проти факту укладання даного договору, однак вважає його нікчемним, оскільки не було нотаріального посвідчення даного договору, а тому мають бути застосовані наслідки недійсності нікчемного правочину. 16.10.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву відповідно до якої просили суд в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити, оскільки відповідно до п.14.1.8 заяви про приєднання до публічного договору фінансового лізингу № АРНА000000000142849 від 31.08.2021 року сторони дійшли згоди, що договір і всі додаткаи до нього не підлягають нотаріальному посвідченню. Окрім того в матеріалах справи відсутні будь- які докази того, що відповідач на момент укладання договору фінансового лізингу заявляв вимогу щодо нотаріального посвідчення договору. 11.11.2024р. відповідачем надані додаткові пояснення по справі, відповідно до яких зазначив, що позовна заява не містить відомостей про те, що відповідач [PERSON] ознайомлений із текстом такого Публічного договору та не надано доказів, що станом на момент підписання заяви діяли саме такі умови у публічній пропозиції. Крім того, позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за відносинами, за якими позивач ставить вимогу про повернення коштів. До позовної заяви долучено довідку щодо стану заборгованості, з якої не зрозуміло які суми нараховувалися до оплати, які оплати були зараховані і в рахунок чого були розподілені позивачем. При цьому, вимоги за комісією є нікчемними, оскільки умови у цій частині є несправедливими. Представник позивача в судовому засіданні, вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання проти первинного позову заперечила просила суд в задоволенні його відмовити, а на зустрічному позові наполягала та просила суд його задовольнити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеньст.76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 31.08.2021 між позивачем та відповідачем було підписано заяву про приєднання до публічного договору № АРНА000000000142849 про надання фінансового лізингу строком на 60 місяців. Згідно п.14.1.7 цієї заяви, після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізинго одержувач вносить аванс у розмірі 65000 грн. на транзитний рахунок, вказаний в п.14.1.5 Договору. Згідно п. 14.2 заяви, щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж у розмірі 7540,00 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконанням договору та які виникли у лізингодавця протягом місяця якому передує поточний місяць. Як вбачається з Специфікації та акту приймання передачі ( Додаток №1 до Догвору фінансового лізингу № АРНА000000000142849 від 31.08.2021), лізингодавцеь ТОВ «Автокредит Плюс» передає лізингоодержувачу [PERSON] автомобіль TOYOTA PRIUS, сірого кольору, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Автомобіль передається у справному стані, без ушкоджень й у повній базовій конструкції колісного транспортного засобу, що відповідає встановленим виробником вимогам ( у розумінні Правил експлуатації колісних транспортних засобів, що затверджені Наказом Мінінфраструктури України №550 від 26.07.2013), ідентифікаційні номера автомобіля звірені й відповідають зазначеним у документах транспортного засобу, комплектність автомобіля перевірена й відповідає заводським. Лізингоодержувач претензій до лізингодавця і технічного стану автомобіля не має. Згідно додатку №2 до договору про надання фінансового лізингу сторонами погоджено графік та суми платежів за договором № АРНА000000000142849. 02.05.2024 відповідачем повідомлено позивача про подію «Дефолт» та одностороннє розірвання договору фінансового лізингу № АРНА000000000142849, у разі не усунення події «Дефолт». Згідно повідомлення про подію «Дефолт» від 02.05.2024,позивачі вимагали повернути, предмет лізингу автомобіль TOYOTA PRIUS, сірого кольору, 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , з підстав наявності заборгованості станом на 02.05.2024 за договором лізингу № АРНА000000000142849, всього становить 392322,68грн. в тому числі прострочена заборгованість складає 236208,57 грн. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір фінансового лізингу №АРНА000000000142849, шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору від 31.08.2021. Як видно із заяви про приєднання до публічного договору на умовах, визначених публічним договором про надання фінансового лізингу, позивач усвідомлював усі істотні умови договору, включаючи передбачені п.п. 7.1.1., 7.1.8., 13.1., згідно із якими лізиногоодержувач має необхідну правоздатність та дієздатність для укладання договору та виконання зобов`язань, має достатню інформацію для прийняття ним рішення щодо приєднання до даного договору. Даний договір може бути нотаріально посвідчено на вимогу однієї із сторін. У випадку наявності вимоги будь якої із сторін даного договору про його нотаріальне посвідчення, всі витрати, пов`язані із нотаріальним посвідченням, несе лізенгоодержувач. Домовленість сторін щодо нотаріального посвідчення договору зазначається у заяві про приєднання до договору. У Заяві про приєднання, яку надав позивач відсутності будь-які відомості про бажання відповідача укласти договір саме з нотаріальним посвідченням, умови договору відповідача задовольняли, про що також свідчить відсутність будь-яких претензій протягом дії договору. Окрім цього, заяву про приєднання до договору підписано 31.08.2021. Відповідно, строк на який було укладено договір становить 60 місяців. Згідно із п. 8.2.4. публічного договору лізингу та згідно ст. 651 ЦК України, після настання події дефолту та повернення об`єкту лізингу, договір розірвано у зв`язку з порушеннями з боку відповідача. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Згідно з ч.1ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду)з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннямиЦивільного кодексу Українипро лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно дост.6 Закону України «Про фінансовий лізинг»договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно достатті 628 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим ч.1ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1, 2 ст.215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першоїстатті 220 ЦК Україниу разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Так, судом встановлено, що публічний договір № АРНА000000000142849, про надання фінансового лізингу, між [PERSON] та ТОВ «Автокредит Плюс» шляхом підписання 31.08.2021 року Заяви про приєднання до Публічного договору № № АРНА000000000142849, не було нотаріально посвідчено. Відповідно до ст.. 15 Закону україни « Про фінансовий лізинг» договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі. Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню крім випадків встановлених законом або за домовленістю сторін. Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін. В матеріалах справи відсутні будь- які докази того, що відповідач на момент укладання договору фінансового лізингу заявляв вимогу щодо нотаріального посвідчення договору. Отже, відповідач повинен сплатити на користь позивача грошові кошти за строк, протягом якого фактично протиправно та безоплатно користувався майном позивача, чим завдав позивачеві майнову шкоду, відповідно до додатку 2 до договору фінансового лізингу. Відповідно до положень ст.ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК Українипередбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами ТОВ « Автокредит плюс» та [PERSON] , встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не оплачував лізингові платежі, тому права позивача підлягають захисту, потрібно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 938 322,68грн та штраф в розмірі 19 866,06грн. в задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки відповідач не наполягав на нотаріальному посвідченні договору. В зв`язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 6182гривень 83 копійок.

Outcome: approved