Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області через систему "Електронний суд" надійшов позов Головного управління Національної поліції в Черкаській області до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [PERSON] (далі - відповідач) 15.05.2025 о 12 год. 40 хв., в м. Каневі по вул. Київська, 22, керуючи авто Chery Jetour Х70, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу у русі транспортному засобу Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Київська по головній дорозі, що спричинило ДТП. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 697/1253/25 від 04.06.2025 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що відбулася 15.05.2025, у наслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження встановлена вищевказаною постановою суду. Головне управління Національної поліції в Черкаській області (далі - ГУНП в Черкаській області) є власником автомобіля марки «Renault», моделі «Duster», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Наказом Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області «Про закріплення транспортних засобів» від 24.01.2025 № 177 службовий автомобіль (п. 46) Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER] , закріплено за поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Степанцем В.Є. Відповідно до висновку за результатами службового розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, затвердженого 06.06.2025 вбачається, що в ході службового розслідування не встановлено вини у діях капітана поліції [PERSON] , що призвели до дорожньо-транспортної пригоди 15.05.2025. Проте, у ході службового розслідування встановлено інші порушення службової дисципліни з боку капітана поліції [PERSON] . Власником транспортного засобу Chery Jetour [NUMBER] , н.з. [NUMBER] , є відповідач - [PERSON] . Вищевказаний транспортний засіб забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 225115083 у АТ «Страхова компанія «ІНГО». Відповідно до даного полісу, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн, франшиза - 1600,00 грн. 11.07.2025 на спеціальний рахунок ГУНП в Черкаській області надійшли кошти (страхове відшкодування) від АТ «Страхова компанія «ІНГО» в сумі 158 400,00 грн. Однак, страхового відшкодування недостатньо для покриття шкоди, що завдана ГУНП в Черкаській області, під час ДТП, що відбулася 15.05.2025. Відповідно до висновку експертного дослідження Черкаського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/124-25/7821-АВ від 30.05.2025 вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (власник автомобіля Renault Duster), н.з. [NUMBER] в Черкаській області) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на момент проведення дослідження складає: 266371,92 грн (двісті шістдесят шість тисяч триста сімдесят одна грн. 92 коп.).\~ З огляду\~на викладене,\~позивач просив\~стягнути з\~ [PERSON] на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області (код ЄДРПОУ 40108667) матеріальний збиток у розмірі 107 971, 92 (сто сім тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня 92 копійки), судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок). Ухвалою судді відкрито провадження в справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представника позивача у судове засідання з`явилася просила позов задовольнити. Представник відповідач\~у судове\~засідання з`явився\~просив відмовити\~у задоволенні\~позову у\~зв`язку з\~тим,\~що розмір заподіяного збитку, вказаний в заяві про здійснення страхового відшкодування, а саме: 158400,00 грн., є остаточним і погоджений сторонами, а висновок експертного дослідження від 30.05.2025 року, наданий позивачем, не може братися судом до уваги, оскільки є неналежним та недопустимим доказом. Дослідивши матеріали справи суд установив такі обставини. [PERSON] 15.05.2025 о 12 год. 40 хв., в м. Каневі по вул. Київська, 22, керуючи авто Chery Jetour Х70, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу у русі транспортному засобу Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Київська по головній дорозі, що спричинило ДТП. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2025 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки «Renault», моделі «Duster», реєстраційний номер 241072 є ГУНП в Черкаській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Наказом Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області «Про закріплення транспортних засобів» від 24.01.2025 № 177 службовий автомобіль Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER] , закріплено за поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Степанцем В.Є. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20. Таким чином, на відповідача у справі, як на винну особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладено обов`язок відшкодувати позивачу, як потерпілому, в порядку визначеному ст. 1194 ЦК України різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди. Так, на час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chery Jetour [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО», поліс № 225115083. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Частиною 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 р. по справі № 320/9174/15-ц: «За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до абз. 2 п. 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тлумачення зазначеної правової норми спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судом в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку. Відповідальність винуватця у разі визнання випадку страховим настає лише тоді, коли розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, на що безпосередньо вказує зміст статті 1194 ЦК України. Крім того, статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961 -IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.» На підтвердження завданого збитку, представник позивача надала суду висновок експертного дослідження Черкаського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/124-25/7821-АВ від 30.05.2025, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (власник автомобіля Renault Duster), д.н.з. [NUMBER] в Черкаській області) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на момент проведення дослідження складає: 266371,92 грн (двісті шістдесят шість тисяч триста сімдесят одна грн. 92 коп.). Представник позивача\~повідомила,\~що 11.07.2025\~на спеціальний\~рахунок ГУНП\~в Черкаській\~області надійшли\~кошти (страхове\~відшкодування)\~від АТ\~«Страхова компанія\~«ІНГО» в\~сумі 158\~400,00\~грн. (страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн, франшиза - 1600,00 грн.). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи, що погоджена потерпілим та АТ «Страхова компанія «ІНГО» виплачена сума відшкодування є меншою від оціненої матеріальної шкоди, потерпілий не позбавлений права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, а обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 107 971,92 грн. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved