Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

29 липня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем був укладений договір про надання фінансового кредиту №21822-05/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн. на строк 120 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на день. Позивач вказує, що за договором факторингу набув право вимоги за цим договором. Позивач зазначає, що станом на 19 листопада 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 10\~850,00 грн., з яких 6 000,00 грн. заборгованість за основною сумою позики, 4 050,00 грн. заборгованість за відсотками, 800,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 10 850,00 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подала. У судове засідання представник позивача не прибув, але у позові просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання. На адресу суду 24 листопада 2025 року надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з пошуком адвоката. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки 21 жовтня 2025 року в приміщенні суду відповідач ознайомився з матеріалами справи, отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками. В нього було достатньо часу для підготовки своєї позиції стосовно позову, зокрема із залученням правової допомоги адвоката. Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не прибув у нього, враховуючи, що відповідачем не поданий відзив, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 13 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем був укладений договір про надання фінансового кредиту №21822-05/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн. на строк 120 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на день. За договором факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором. Позивач зазначає, що станом на 19 листопада 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 10\~850,00 грн., з яких 6 000,00 грн. заборгованість за основною сумою позики, 4 050,00 грн. заборгованість за відсотками, 800,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач порушив взяте на себе зобов`язання із повернення тіла кредиту у розмірі 6 000,00 грн., а також за відсотками у розмірі 4 050,00 грн., позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 800,00 грн., суд зазначає, що за правилами п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка у розмірі 800,00 грн. була нарахована кредитором у період дії на території України воєнного стану, вона не може бути стягнута з відповідача, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Зважаючи на те, що суд задовольнив позов частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2\~804,53 грн. (3\~028,00 х (10\~050 / 10 850)). На підставі наведеного та

Outcome: partial