Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Короткий зміст позову прокурора. 06\~січня 2025\~року заступник\~керівника Кременчуцької\~окружної прокуратури\~Полтавської області\~в інтересах\~держави в\~особі органу,\~уповноваженого державою\~здійснювати відповідні\~функції у\~спірних правовідносинах,\~Національної служби\~здоров`я України,\~Кременчуцької міської\~ради Кременчуцького\~району Полтавської\~області звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача: 1) на користь Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] від кримінального правопорушення в розмірі 33592,00 грн., які перерахувати до Державного бюджету України; 2) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області витрати на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] від кримінального правопорушення в розмірі 87750,90 грн., які перерахувати до бюджету міста Кременчука. В обґрунтування позову зазначено, що 17 лютого 2023 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом Opel Zafira,\~д.н.з. [NUMBER] , в салоні якого перебували пасажири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допустив зіткнення з транспортним засобом Geely MK, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №403 від 19.04.2023 пасажир [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток тазу без порушення цілісності тазового кільця, перелому нижньої та верхньої гілок лобкової кістки з допустимим зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забоїв і саден обличчя, кінцівок та тулуба і за ступенем тяжкості, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №399 від 20.04.2023 водій [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багато уламкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням проникаючої в суглоб рани правого колінного суглобу. Встановлені тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, визначаються як ушкодження середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я і відсутністю небезпечних для життя наслідків. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілу [PERSON] госпіталізовано до КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня», де вона знаходилася на стаціонарному лікуванні з 17.02.2023 року по 10.03.2023 року. Потерпілого [PERSON] госпіталізовано до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де він перебував на стаціонарному лікуванні з 17.02.2023 року по 20.03.2023 року. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.05.2023 року по справі №537/1818/23, яка набрала законної сили 07.06.2023 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням потерпілим [PERSON] та з потерпілою [PERSON] в особі законного представника потерпілої [PERSON] . Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілих в межах даного кримінального провадження не заявлявся, в добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» Кременчуцької міської ради припинило свою діяльність на підставі рішення про реорганізацію. Правонаступником юридичної особи є КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька». За повідомленням КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» вартість лікування [PERSON] становить 56116,61 грн., з яких 22759,61 грн. витрачено з місцевого бюджету м. Кременчука, 33357,00 грн. з Державного бюджету України, вартість лікування [PERSON] становить 65226,29 грн., з яких 64991,29 грн. витрачено з місцевого бюджету м. Кременчука, 235,00 грн. з Державного бюджету України. Механізм фінансування КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» та КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» на момент лікування потерпілих здійснювався Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» та Національною службою здоров`я України та відповідно із КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. У 2023 році на момент перебування потерпілої [PERSON] на лікуванні у закладі охорони здоров`я діяв укладений між КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» та Національною службою здоров`я України договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1968-У123-Р00 від 15.02.2023 року. На момент перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» діяв укладений договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1687-Е123-Р000/01 від 13.02.2023 року. Оскільки Національна служба здоров`я України витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг потерпілим, які перебували на стаціонарному лікуванні з вини відповідача, на підставі зазначених договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, то дані кошти підлягають стягненню з відповідача. Кременчуцькою окружною прокуратурою повідомлено Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області, Національну службу здоров`я України про необхідність звернення до суду. Однак уповноваженими органами упродовж тривалого часу не вжито жодних заходів, спрямованих на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілих, внаслідок чого не надходять кошти до державного та місцевого бюджетів, порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, і такі витрати негативно впливають на фінансування інших хворих, порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Короткий зміст\~відзиву на\~позов відповідача\~ [PERSON] 19 червня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього вартості лікування потерпілої [PERSON] в КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» за період часу з 17.02.2023 року по 10.03.2023 року. В обґрунтування відзиву зазначив, що прокурор звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом про стягнення з нього витрат на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] в розмірі 33592,00 грн. на користь Національної служби здоров`я України, 87750,90 грн. на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, які були витрачені на стаціонарне лікування потерпілих від травм, отриманих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.02.2023 року та сталася з його вини. До позовної заяви додано довідку розрахунок вартості лікування [PERSON] в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчука» за період з 17.02.2023 року по 20.03.2023 року з розрахунку 1 ліжко-день 1651,33 грн., 32 ліжко-дні, та довідку про вартість лікування [PERSON] в КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» за період з 17.02.2023 року по 10.03.2023 року з розрахунку 1 ліжко-день 2987,34 грн., 21 ліжко-день. Однак відсутня довідка-розрахунок вартості лікування потерпілої [PERSON] в КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня», а надана довідка про вартість лікування складена з порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545, не містить основних реквізитів бухгалтерського документа, та є не належним доказом. Короткий зміст відповіді на відзив на позов. 03 липня 2025 року прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив на позов, в якому просила задовольнити позов в повному обсязі посилаючись, що обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. До позовної заяви додано належним чином оформлену довідку про вартість стаціонарного лікування потерпілої [PERSON] від 13.08.2024 року №01-16/1745 КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», в якій зазначено вартість одного ліжко-дня та загальну вартість стаціонарного лікування з урахуванням його тривалості. Розрахунок підписано уповноваженою особою директором та скріплена печаткою лікувального закладу. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні, до справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Вважають, що долучена до позовної заяви довідка про вартість лікування потерпілої [PERSON] є належним та допустимим доказом. Крім того надали довідку-розрахунок вартості лікування [PERSON] , яку просили долучити до матеріалів справи, який здійснений на підставі даних медичної та фінансової документації закладу охорони здоров`я та відповідає вимогам Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Короткий зміст заперечення на відповідь на відзив. 18 липня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову мотивуючи тим, що надана позивачем довідка-розрахунок вартості лікування потерпілої [PERSON] проведена з порушенням чинного законодавства та різниться з довідкою-розрахунком вартості лікування потерпілого [PERSON] в частині заробітної плати медичного персоналу лікарні, оплати теплопостачання. Крім того, вартість ліків у довідках-розрахунках потерпілих не може бути зазначена, оскільки за ліки для потерпілих він оплатив в повному обсязі. Позиція учасників справи в судовому засіданні. Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Косик Т.В. в своїй заяві підтримала позов в повному обсязі, просила задовольнити. Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, Національна служба здоров`я України надіслали до суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представників, позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Проте [PERSON] не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Згідно до ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, установлені судом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.05.2023 року у справі №537/1818/232, яка набрала законної сили 07.06.2023 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1\~ст.286 КК України, на підставі\~ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого [PERSON] з потерпілим [PERSON] та потерпілою [PERSON] в особі законного представника потерпілої [PERSON] . Закрито кримінальне провадження №12023170500000442 від 18.02.2023 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст. 286 КК України. Як вбачається з даної ухвали 17 лютого 2023 року близько 18 год. 00 хв. в темний час доби по мокрому асфальтобетонному покритті вулиці Набережна Лейтенанта Дніпрова поблизу будинку №12А, в напрямку від вулиці Кузнечної, до провулку 1-го Ливарного в місті Кременчуці Полтавської області, керуючи автомобілем Opel Zafira, державний номер [NUMBER] , рухався [PERSON] . В салоні автомобіля Opel Zafira, державний номер [NUMBER] , в якості пасажирів знаходилися: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В цей же час в зустрічному напрямку по вулиці Набережна Лейтенанта Дніпрова в місті Кременчуці Полтавської області, керуючи автомобілем Geely MK, державний номер [NUMBER] , рухався водій [PERSON] , [INFO] . Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій [PERSON] порушивши вимоги\~п.10.1 Правил дорожнього руху\~України, де відповідно вказано: п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед зміною напрямку руху не переконався в безпеці виконання маневру, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Geely MK, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно висновку судово-медичної експертизи №403 від 19.04.2023 пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток тазу без порушення цілісності тазового кільця, перелому нижньої та верхньої гілок лобкової кістки з допустимим зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забоїв і саден обличчя, кінцівок та тулуба і за ступенем тяжкості, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Відповідно висновку судово-медичної експертизи №399 від 20.04.2023 водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багато уламкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням проникаючої в суглоб рани правого колінного суглобу. Встановлені тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, визначаються як ушкодження середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я і відсутністю небезпечних для життя наслідків. Отже кримінальне провадження щодо обвинуваченого [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав. [PERSON] в своїх поясненнях по суті справи не заперечував, що внаслідок ДТП потерпілим [PERSON] та [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості саме з його вини. Потерпілий [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 17.02.2023 року по 20.03.2023 року (ліжко днів 32) з діагнозом: Закритий багатоуламковий перелом лівої стегнової кістки. Рвана рана правого колінного суглобу. Операція: 22.02.2023 року відкрита репозиція, МОС перелому лівої стегнової кістки блокуючим інтрамедулярним стрижнем. 07.03.2023 року ревізія післяопераційної рани. Вартість лабораторних досліджень 2647,20 грн. Вартість медичних препаратів 626,85 грн. Вартість одного ліжко-дня у травматологічному відділенні 1651,33 грн. Вартість 32 ліжко-днів - 52842,56 грн. Загальна сума лікування складає 56116,61 грн., з них з Державного бюджету (кошти НСЗУ) 33357,00 грн., з місцевого бюджету 22759,61 грн., що підтверджується листом КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 14.04.2023 року №01-16/1671. Потерпіла [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні педіатричного центру «Дитяча-лікарня» (колишня КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня») з 17.02.2023 року по 10.03.2023 року (21 ліжко-день) з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Стус головного мозку. Перелом кісток тазу без порушення цілісності тазового кільця. Вартість медичних препаратів становить 950,15 грн. Вартість лабораторних досліджень 1542,00 грн. Вартість 1 ліжко-дня у травматологічному відділенні педіатричного центру 2987,34 грн. Вартість 21 ліжко-дня 62734,14 грн. Загальна вартість витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склала 65226,29 грн., з них з Державного бюджету (кошти НСЗУ) 235,00 грн., з місцевого бюджету 64991,29 грн., що підтверджується листом КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 13.08.2024 року №01-16/1745., яка є правонаступником КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» та довідкою КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 01.08.2025 року. Медичні послуги в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» на момент перебування [PERSON] надавалися за програмою медичних гарантій пацієнтам, на підставі укладеного Договору №1687-Е123-Р000 від 13.02.2023 року про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з Національною службою здоров`я України. Медичні послуги в КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» на момент перебування [PERSON] надавалися за програмою медичних гарантій пацієнтам, на підставі укладеного Договору №1968-У123-Р00 від 15.02.2023 року про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з Національною службою здоров`я України. В матеріалах відсутні докази, які б підтверджували відшкодування [PERSON] в добровільному порядку вищезазначених витрат, понесених медичними закладами. Відшкодування [PERSON] потерпілим понесених ними витрат на лікування не є предметом розгляду даної справи. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює\~представництво в\~суді законних\~інтересів держави\~у разі\~порушення або\~загрози порушення\~інтересів держави,\~якщо захист\~цих інтересів\~не здійснює\~або неналежним\~чином здійснює\~орган державної\~влади,\~орган місцевого\~самоврядування чи\~інший суб`єкт\~владних повноважень,\~до компетенції\~якого віднесені\~відповідні повноваження,\~а також\~у разі\~відсутності такого\~органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами коли порушуються інтереси держави, або визнання незаконними правових актів, дії чи рішень органів чи посадових осіб. Згідно зі\~статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», \~фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи із змісту ч.2 ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч.1 ст.1206\~ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Частиною 3 ст.1206\~ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»\~питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 цієї ж\~Постанови\~також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Положеннями п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. За приписами частини першої\~статті 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»\~передбачено, що держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. У пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»\~визначено, що програма медичних гарантій є програмою, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами. Перелік медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України у 2023 році визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 року №1464. Таким чином, послуги КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» та КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня», у яких проходили лікування потерпілі [PERSON] та [PERSON] від травм, отриманих внаслідок ДТП, що сталося з вини [PERSON] , пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Приймаючи до уваги те, що між діями відповідача та перебуванням потерпілих на лікуванні в медичних закладах є причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами та визнавався самим відповідачем [PERSON] , то суд вважає, що є достатні правові підстави для відшкодування витрат з відповідача на стаціонарне лікування потерпілих в медичному закладі. Твердження відповідача щодо необхідності врахування проведеної ним оплати витрат, що сплатили потерпілі при лікуванні на придбання ліків, медпрепаратів, суд не приймає до уваги, оскільки з наданих відповідачем [PERSON] квитанцій не вбачається відшкодування витрат саме медичних закладів на стаціонарне лікування потерпілих, що є предметом поданого прокурором позову. Відшкодування витрат понесених потерпілими на лікування від травм, отриманих в ДТП, не є предметом розгляду цієї справи. Відповідач не надав жодного доказу на спростування заявлених вимог та доданих до позову доказів, а тому сам по собі сумнів відповідача у достовірності розрахунку витрат, не є підставою для відмови у позові. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, а також приписами спеціального Закону України «Про судовий збір», відповідно до п.6 ч.1 ст.5 якого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору, отже суд присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший\~статті 6\~Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved