Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

25 серпня 2025 року представник позивача звернувся до суд із вказаним позовом який мотивує тим, що 21 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22035000117578 відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6 800 грн строком на 12 місяців днів, зі сплатою процентів, у розмірі 0,001%, щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 408 грн, та плати за програмою страхування 1\~800 грн. На виконання взятих на себе зобов`язань позивач надав відповідачці кредитні кошти в розмірі та на умовах визначених договором. Натомість відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з порушеннями умов договору, що спричинило виникнення заборгованості, розмірі 19\~418,78 грн, що складається із 6\~757,75 грн заборгованості по тілу кредиту; 8\~173,03 грн заборгованості по відсотках; 54\~488 грн заборгованість по комісії. Право вимоги до відповідача виникло у позивача на підставі укладеного 15 грудня 2021 року договору факторингу № 15/12/21 з Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро». Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19\~418,78 грн, 239,11 грн інфляційних втрат, 39,43 грн 3% різних, та понесені судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору та вимар на правову допомогу у розмірі 3\~000 грн. розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суд, враховуючи, що ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, розглянув справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання також повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся судовими повістками, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи в його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22035000117578 (а.с. 19-20). Відповідно до умов укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 6 800 грн строком на 12 місяців, зі сплатою процентів, у розмірі 0,001%, щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 408 грн, та плати за програмою страхування 1\~800 грн. Судом перевірено правильність нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором та процентів. Отже, зазначені умови цілком відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України). Тлумачення змісту вказаних пунктів кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено два види відсоткової ставки, базову та знижену, в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ч. 1, ч. 3 ст.\~1049, ч. 1 ст.\~1050 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором внаслідок не повернення кредиту у встановлений договором строк, також позивачем доведено існування заборгованості в сумі 14\~930,18 гривень і складається із 6\~757,75 грн заборгованості по тілу кредиту та 8\~173,03 грн заборгованості по відсотках. Щодо вимоги позивача про стягнення 4\~488 грн заборгованості по комісії, то суд вважає її такою, що не підлягає до задоволення з огляду на те, що укладеним кредитним договором не передбачено умов нарахування та стягнення з відповідача комісії, її розмір позивачем не обґрунтовано та не наведеного на підставі чого проводився її розрахунок. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування»\~(справа № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року). Таким чином, позивачу в стягненні комісії слід відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 239,11 грн інфляційних витрат та 39,43 грн 3% річних слід зазначити наступне. Право нарахування кредитором інфляційних та 3% річних за користування коштами передбачено ст. 625 ЦК України. Згідно п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього\~Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а тому вимога про нарахування інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України є незаконною. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~та стягує з відповідача на користь позивача 1836,18 грн судового збору, що сплачений позивачем при зверненні до суду оскільки позов задоволено частково. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн, суд враховує наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження заявленого позивачем розміру витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі 3 000 грн, надано витяг з акту про надання юридичної допомоги, заявку про надання юридичної допомоги, договір про надання юридичної допомоги, платіжну інструкцію. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи , що позовні вимоги задоволено частково, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2 274 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та статей 525,\~\~536,\~610,\~1046,\~1048-1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial