Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 29.10.2019 р. між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №3442909697/156881 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту 3500,00 грн., дата надання кредиту 29.10.2019 р. строк кредиту 30 днів. Процентна ставка 1,85% в день. Станом на 26.05.2025 р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7967,75 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3500,00 грн., прострочена заборгованість по процентам в розмірі 4467,75 грн. 31.05.2021 р. між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №3442909697/156881 від 29.10.2019 р. укладеним з [PERSON] 03.06.2021 р. між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» та укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» право вимоги за кредитним договором №3442909697/156881 від 29.10.2019 р., у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №3442909697/156881 від 29.10.2019 р. в сумі 7967,75 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3500,00 грн., прострочена заборгованість по процентам в розмірі 4467,75 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 09.09.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07.10.2025 р. до суду від представника позивача надійшла заява в якій він просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн., розгляд заяви здійснити без виклику сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивсь, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 29.10.2019 р. ТОВ\~«ГОУФІНГОУ» та відповідач та [PERSON] уклали кредитний договір №3442909697/156881 відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 3500,00 грн. (а.с.16-19) З підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Профітгід» вбачається, що відповідачу [PERSON] було перераховано 3500,00 грн. (а.с.29) 31.05.2021 р. між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3442909697/156881, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 р. (а.с.22-25) 03.06.2021 р. між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» було укладено договір №1-03/06/2021 відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3442909697/156881, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору №1-03/06/2021 відступлення права вимоги від 03.06.2021 р. (а.с.14-15) Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №3442909697/156881 станом на 26.05.2025 р. заборгованість [PERSON] становить 7967,75 грн., яка складається з: простроченого тіла кредиту в розмірі 3500,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 4467,75 грн. (а.с.10) ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» наділено правом вимоги до відповідача [PERSON] за договором №3442909697/156881 від 29.10.2019 р. 27.05.2025 р. позивач надіслав відповідачці [PERSON] вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с.9) Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями\~ст. 611 ЦК\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється. За умовами ст.ст.\~1049\~та\~625 ЦК України\~після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16). Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2422,40 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другоїстатті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною другою\~статті 137ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною п`ятою\~статті 137ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною 4статті 62ЦПК України\~повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями26,27Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Захист інтересів позивача здійснює адвокат Пархомчук С.В., що підтверджується копією довіреності від 11.07.2025 р. та договору про надання правової допомоги від 11.07.2025 р. (а.с.8, 20-21). Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію Акту про отримання правової допомоги від 01.10.2025 р., в якому міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно яких витрати на правову допомогу складають 10500,00 грн. та рахунку №01.10.2025-17, (а.с.47, 50) Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію платіжної інструкції № 9563 від 01.10.2025 р., згідно якої оплата за правничу допомогу згідно рахунку 01.10.2025-17 згідно договору про надання правової допомоги від 11.07.2025 р. складає 10500,00 грн. (а.с.48) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Разом з тим суд враховує ту обставину, що сума заборгованості відповідача становить 7967,75 грн., а оплата за надання правової допомоги становить 10500,00 грн. З огляду на наведене та виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved