Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

29.08.2025 представник ТОВ «Споживчий центр» за довіреністю Шкаленко Є.В. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] збитки у розмірі 1\~000,00 грн., завдані вчиненням кримінального правопорушенням. В обгрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 05.07.2024\~між ТОВ\~«Споживчий центр»\~та [PERSON] \~було укладено\~онлайн кредитний\~договір №\~05.07.2024-100000081.\~На виконання\~умов цього\~договору ТОВ\~«Споживчий центр»\~того ж\~дня о\~01\~год.\~29\~хв.\~перерахувало 1\~000,00\~грн.\~на банківську\~картку №\~ [NUMBER] ,\~яку було\~вказано під\~час укладання\~договору.\~Згодом було\~встановлено,\~що [PERSON] звернувся до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою про те, що його син [PERSON] заволодів його грошовими коштами, які знаходились на банківській картці, та без його відома оформив на його ім`я кредитні договори. Відомості за цим фактом 02.08.2024 були внесені до ЄРДР за № 12024250310002588 за ч. 4 ст. 185 КК України, а в подальшому перекваліфіковані за ч. 1 ст. 361, ч .4 ст.190 КК України. 05.11.2024 Соснівським районним судом м. Черкаси було розглянуто кримінальне провадження щодо обвинувачення [PERSON] у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, і за результатами розгляду постановлено обвинувальний вирок. Потерпілим у цьому провадженні було визнано [PERSON] . Товариством в рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлявся. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] у період часу із 04.07.2024 по 05.07.2024, повторно, умисно, таємно, шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, видаючи себе за [PERSON] , уклав ряд кредитних договорів від його імені, серед яких кредитний договір № 05.07.2024-100000081 у ТОВ «Споживчий Центр» на суму 1\~000,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] кредитний договір № 05.07.2024-100000081 від 05.07.2024 не укладав, а цей договір був укладений [PERSON] з метою заволодіння грошовими коштами. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не заявляло цивільний позов у кримінальному провадженні, воно має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 26.09.2025 цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана для розгляду судді Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача за довіреністю Шкаленко Є.В. не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до положень частини 8 статті 178, частини 4 статті\~223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2024 по справі № 712/11721/24, який набрав законної сили 10.12.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України. Відповідно до вищевказаного вироку, [PERSON] у період часу із 04.07.2024 по 05.07.2024, перебуваючи в зоні дії базової станції ПрАТ «ВФ Україна» за адресою: [ADDRESS] , повторно, умисно, таємно, шляхом обману та вчинених незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку [PERSON] , використовуючи мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi» модель 9С (M2010J19SY), IMEI: [NUMBER] із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ Україна» № [NUMBER] , що належать потерпілому [PERSON] , здійснив вхід до облікового запису у податку «Приват24» та від його імені створив ряд заявок до фінансових установ, з метою отримання кредитів, в подальшому уклав ряд кредитних договорів від імені потерпілого [PERSON] , та заволодів грошовими коштами загальну суму 4\~500,00 грн., які було зараховано на банківську картку № [NUMBER] , видану на ім`я потерпілого [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк», а в подальшому переказано Кулінічем А.С. на банківську картку № [NUMBER] , видану на його ім`я у АТ «Райффайзен Банк», а саме: 04.07.2024 о 08:41 год. кредитний договір № 840859138 у ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомоги» на суму 500,00 грн., 04.07.2024 о 14:29 год. кредитний договір № 2509515594-3563093 у ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші» на суму 2\~000,00 грн., 05.07.2024 о 01:20 год. кредитний договір № 05.07.2024-1000000813 ТОВ «Споживчий Центр» на суму 1\~000,00 грн., 05.07.2024 о 05:16 год. кредитний договір № 463458 ТОВ «ФК Просто Кредит» на суму 1\~000,00 грн., чим завдав потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 4 500,00 грн., які в подальшому витратив на власні потреби. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду , лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 ЦК України). Відповідно до частини 1статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (частина 7 статті 128 КПК України). Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] своїм неправомірним діями завдав позивачу матеріальних збитків, його вина у спричиненні такої шкоди доведена вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2024, з цивільними позовом в рамках кримінального провадження ТОВ «Споживчий Центр» не звертався, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved