Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

29\~липня 2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~Галицького районного\~суду Івано-\~Франківської області\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] ,\~в якій\~просить розірвати\~шлюб з\~відповідачкою,\~зареєстрований 24\~вересня 2005\~року Міським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану №\~1\~Харківського обласного\~управління юстиції\~за актовим\~записом №\~2129. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачкою не склалося та фактично шлюбні відносини припинені. Вказав, що спільне життя з відповідачкою суперечить інтересам позивача та він не зацікавлений в збереженні шлюбу, тому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачкою. Ухвалою Галицького районного суду Івано- Франківської області від 13 серпня 2025 року справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова зі підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2025 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Демченко С.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, її представник адвоката Раврик І.Д. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідачки, в якій зазначив, що відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 вересня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом № 2129, під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 31 жовтня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] , видане 13 вересня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Адвокат Раврик І.Д., який діє в інтересах відповідачки [PERSON] на підставі ордеру, у заяві від 23 жовтня 2025 року просить суд залишити відповідачці її шлюбне прізвище, тому суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач та відповідачка у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~СК\~України і

Outcome: approved