Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього, грошову суму боргу, інфляційних та штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 289 611,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до розписки від 28 листопада 2024 року відповідач отримав передоплату (позику) за автомобільну запчастину «Двигун» № 57d30c в повній сумі в еквіваленті 6 400 доларів США. Умовою даної розписки було зобов`язання відповідача придбати та здійснити доставку до міста Ужгород вищевказану автомобільну запчастину до 28 грудня 2024 року або повернути кошти у повному обсязі. Звертає увагу суду на те, що станом на 15 серпня 2025 року відповідач зобов`язання не виконав, автозапчастину не придбав, грошові кошти не повернув. Тому позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Вказує, що основна сума заборгованості за період з 29.12,2024 по 15.08.2025 складає 267 806,08 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 230 днів 267 806,08 (сума боргу) + 16 743,21 (інфляційне збільшення) + 5 062,46 (штрафні санкції) = 289 611,75 грн. Отже, загальна сума боргу на день звернення до суду становить 289 611,75 грн Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2025відкрито провадження у справі. . Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, водночас від представника позивача адвоката Решетар В.В., надійшла до суду заява про розгляд справи без участі, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик на вебпорталі Судова влада України, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.11.2024 року [PERSON] , (паспорт серія [NUMBER] ) отримав від [PERSON] (серія паспорта [NUMBER] ), передоплату за запчастину «двигун» в сумі еквівалентній 6400 доларів США. Зобов`язався доставити до 28.12.2024 надати запчастину або повернути грошові кошти в повному обсязі. Зазначене підтверджується розпискою від 28.11.2024 року, яка підписана [PERSON] . Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. За приписами ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики не виконав в обумовлений у договорі строк позивачу грошові кошти не повернув. Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, то зазначена сума заборгованості підлягають примусовому стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 267\~806,08 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд приходить до наступного висновку. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В розумінні вимог чинного законодавства три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Тобто, відповідальність, передбачена даною статтею носить компенсаційний характер, оскільки 3 % річних та індекс інфляції виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. В постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц у пунктах 42, 44 та 45 зроблено висновок, що за змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Оскільки відповідачем [PERSON] не було виконано грошове зобов`язання по виплаті суми боргу позивачеві, то в силу положень\~ст. 625 ЦК України, останній має право на стягнення сум трьох процентів річних та інфляційних втрат. З наданого суду позивачем розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] складає 16\~743,21 грн. - інфляційні втрати та 5\~062,46 грн. - три проценти річних. Судом перевірено вказаний розрахунок трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, наданий позивачем та встановлено, що розрахунок здійснено відповідно до порядку нарахування трьох процентів річних та застосування індексів інфляції при розгляді судових справ за відповідний період. Сторона відповідача доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позики суду не надала. При цьому суд, приймаючи до уваги розрахунок заборгованості наданий стороною позивача, зауважує, що заперечень щодо такого стороною відповідача не надано. Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач [PERSON] відзив, заперечення проти позову до зазначеного часу не надав, борг не повернув, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме\~судовий збір в сумі 2896,12 грн.

Outcome: approved