Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

У квітні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Кіріченка В.М. звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 07.06.2023 року у розмірі 61606,61 грн. та судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала паспорт кредиту та власноруч на планшеті заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком № б/н від 07.06.2023 року. На підставі укладеного договору відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] строком дії 01/27, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який вподальшому збільшився до 54000,00 грн. Відповідачка після отримання картки здійснила дії щодо її активації, користувалась карткою та отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, про що свідчить виписка по рахунку. Відповідачка зобов`язалась сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе обов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 12.03.2025 року має заборгованість у розмірі 61606,61 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита 53319,22 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 8287,39 грн. Позивачем до позовної заяви долучене клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 28.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначено, що проти розгляду справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк» та проти ухвалення заочного рішення заперечень не має. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась повторно, повідомлялась про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України, відзив на позов не надала. У зв`язку із зазначеним та на підставі вимог ст. 279, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала паспорт кредиту та заяву № б/н від 07.062023 року та приєдналась до Умов та Правил. На підставі укладеного договору відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № [NUMBER] строком дії 01/27, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який вподальшому збільшився до 54000,00 грн., та погоджено наступні умови: тип кредиту та кредитнного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200000грн; тип кредитної картки «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією(п.9.2 Договору), процентна ставка, відсотків річних 42,0% (п.9.3 Договору). Відповідачка після отримання картки за умовами кредитного договору здійснила дії щодо її активації, користувалась карткою та отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, про що свідчить виписка по рахунку. Позивач зазначає, що відповідачка зобов`язалась повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу, встановленого договором, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12.03.2025 року має заборгованість у розмірі 61606,61 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита 53319,22 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 8287,39 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися ведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, надана позивачем виписка по картковому рахунку [PERSON] , яка свідчить про тривалий час користування ним наданим кредитом, є належним доказом щодо наявності заборгованості за тілом кредиту та процентами. Суд погоджується з такими розрахунками позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.1048-1050 ЦК України, підтверджуються наданими доказами та не спростовані відповідачкою, яка не надала доказів щодо погашення нею кредиту та свого контррозрахунку. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цій справі - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як зазначено вище, [PERSON] була ознайомлена із запропонованими їй умовами кредитування та погодилась з ними, підписавши ці умови. Тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню в заявленому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № ВОJ69B495A від 19.03.2025.

Outcome: approved