Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання кредиту № 497185-КС-003 від 11.09.2024 у розмірі 60 510,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.09.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 497185-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 11.09.2024 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 497185-КС-003 про надання кредиту, яку 11.09.2024 відповідач прийняла на умовах, визначених офертою. Таким чином, 11.09.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 497185-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором, який попередньо було направлено відповідачу на її мобільний номер телефону, зазначений останньою в анкеті. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у фіксованому розмірі за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, перерахувавши на банківську картку позичальника № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 19 000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим у останньої утворилась заборгованість у сумі 60 510,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у сумі 19 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у сумі 29 260,00 грн.; суми заборгованості по штрафам - 9 500,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 2 750,00 грн. Ухвалою суду від 23.04.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на 20.11.2025 відзив на позов до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку. 11.09.2024 між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укладено Договір про надання кредиту № 497185-КС-003, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», шляхом обміну електронними повідомленнями. Так, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 11.09.2024 було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 497185-КС-003 про надання кредиту. 11.09.2024 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 497185-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом надсилання позивачу одноразового ідентифікатору UA-3380, який попередньо було направлено відповідачу на його мобільний номер телефону, зазначений останнім в анкеті. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Таким чином, 11.09.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір № 497185-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правил надання споживчих кредитів. Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, термін дії договору до 26.02.2025, денна процентна ставка - 0,86%, комісія за надання кредиту - 3 800,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 46 624,52 грн. Пунктом 4.2.2 Договору кредиту встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Вказаний договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та переказав відповідачу грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн. на картку № [NUMBER] , вказану позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою, наданою ТОВ «Платежі Онлайн» та довідкою АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250512/61401-БТ від 13.05.2025 , з якої вбачається, що вказана банківська картка емітована на ім`я [PERSON] , на яку 11.09.2024 було здійснено зарахування грошових коштів у сумі 19 000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, та, як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідача станом на 31.03.2025 становить 60 510,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у сумі 19 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у сумі 29 260,00 грн.; суми заборгованості по штрафам - 9 500,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 2 750,00 грн. Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром їх нарахування, з огляду на наступне. Так, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 9 500,00 грн. задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання кредиту № 497185-КС-003 від 11.09.2024 у сумі - 51 010,00 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у сумі 19 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у сумі 29 260,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 2 750,00 грн. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial