Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовною до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №75492887 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі Договір позики), відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 4 000 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~21.12.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №2112 від 21.12.2021 р., відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики №75492887 від 09.06.2021 р.. \~ \~ \~ \~31.03.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу № 310323-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики № 75492887 від 09.06.2021 р. \~ \~ \~ \~Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 р. до Договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 р. ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 542 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн; сума заборгованості за відсотками - 9 542 грн. \~ \~ \~ \~З урахуванням умов Договору позики, здійснення відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості за Договором позики, які складають 2000,00 грн, заборгованість останнього за Договором позики складає 11\~552,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками 7\~552,00 грн. \~ \~ \~ \~Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за Договором позики № 75492887 від 09.06.2021 р. в розмірі 11\~552,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн; сума заборгованості за відсотками 7\~552,00 грн, а також судові витрати: судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленям (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою, яку отримав вчасно, про що свідчить реєстр підтверджень про отримання документів з «Електронного суду». Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позовну заяву, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити у вищевказаній цивільній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки, в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час розгляду справи по суті встановлено, що 09 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 75492887 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати відповідачу у власність грошові кошти (надати позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та оплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3 Договору позики № 75492887 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 09.06.2021 року сума позики 4000 грн, строк позики 30 днів, дата надання позики 09.06.2021 року, дата повернення позики 09.07.2021 року, процентна ставка (базова) 1,99 % (а. с. № 16). Згідно п.п. 5.2 Договору позики № 75492887 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 09.06.2021 року позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщенні на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання п.1 Договору позики №75492887 від 09.06.2021 року, передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4\~000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №67984dff-eb3b-490f-9808-ce40f24fd23f від 09.06.2021 року (а. с. № 32). Згідно довідки № КД-000037861/ТНПП від 15.07.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 09.06.2021 року, номер платежу 67984dff-eb3b-490f-9808-ce40f24fd23f, сума 4000,00 грн, отримувач [PERSON] за номером платіжної картки № [NUMBER] (а. с. № 31). Вказана карта була видана в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я [PERSON] , яка є неперсоніфікованою міжнародною платіжною карткою (а. с. № 95). В свою чергу відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором позики у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Фактор) укладено Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 р., відповідно до умов якого Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що Факторові переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (а. с. № 34-38). Відповідно до\~Акту\~прийому-передачі\~Реєстру\~заборгованостей\~за Договором\~факторингу\~№\~2112\~від\~21\~грудня 2021\~р.,\~від\~21.12.2021\~р. ТОВ «1\~Безпечне\~агентство\~необхідних кредитів»\~(Клієнт)\~передало,\~а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Фактор) прийняло оригінал Реєстру заборгованостей від 21.12.2021 р., після чого від Клієнта до Фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і Фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно забогованостей (а. с. № 41). Згідно Реєстру права вимог №4 від 21.12.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики № 75492887 від 09.06.2021 р.(зворотня сторона а. с. № 43-44). 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Клієнт) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 310323-ФМ, за умовами якого Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що Факторові переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитним договорами (право вимоги) (а. с. № 47-51). Відповідно до\~Акту прийому-передачі\~Реєстру заборгованостей\~за Договором\~факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023\~р.,\~ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами (Клієнт)\~передало,\~а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) прийняло оригінал Реєстру заборгованостей від 31.03.2023 р., після чого від Клієнта до Фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і Фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно забогованостей (зворотня сторона а. с. № 54). Згідно Реєстру боржників від 31.03.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики №75492887 від 09.06.2021 р. (а. с.№ 57-58). Згідно розрахунку суми заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики №75492887 від 09.06.2021 р., складеного ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за Договором позики №75492887 від 09.06.2021 р. за період з 09.06.2021 р. по 03.08.2025 р. становить 11 552, 00 грн, з яких: - заборгованість за тілом позики 4000,00 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 7552,00 грн (а. с. № 5-7). Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав, ні перед Первісним кредитором (позичальником), ані перед Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 4, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 вказаного Закону визначено яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Так, згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань за Договором позики та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем порушені умови договору позики та вимоги чинного законодавства України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.\~\~1,\~\~ч.\~\~2\~\~ст.\~\~141\~\~ЦПК \~України\~\~судовий збір\~\~покладається \~на\~\~сторони пропорційно\~\~розміру\~ задоволених\~\~позовних вимог. Інші \~судові\~\~витрати,\~\~пов`язані\~ з\~\~розглядом справи,\~\~покладаються у\~ разі\~задоволення \~позову\~-\~\~на відповідача . Відповідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 579938307.1 від 15.08.2025 року при зверненні до суду з вищевказаним позовом позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а. с. №8). Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Витрати позивача на професійну правничу становлять 3500 гривень та складаються з наступного: - вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначним справах для формування позовної заяви - 500 грн.; - підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі 3000 грн., що підтверджується Договором №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, Витягом з Акту №14-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року; Актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 01.11.2024 р., Платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 579934713.1 від 19.05.2025 року, копії яких надані позивачем (а. с. № 59-69 ). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Outcome: approved