Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована в м. Немирів Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить квартира [ADDRESS] , ринковою вартістю 215 075 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 лютого 2003 року видане Люлько Л.М., державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори, на ім?я [PERSON] , як спадкоємиці майна гр. [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстроване в реєстрі за N? 457 (спадкова справа N? 723/02), а також звітом про незалежну оцінку квартири ФОП [PERSON] від 16.09.2025 року. Право власності на зазначену квартиру [ADDRESS] зареєстровано було в КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», номер запису: 1828, в книзі: ФЖ19, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 26.03.2003, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу : 229035 від 26.03.2003, реєстраційний номер: 443047, адреса об?єкта: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину /ВАЕ/0114754/ 08.02.2003/ Немирівська держнотконтора Р№457, форма власності приватна, частка 1/1. Таким чином, хоча право власності на квартиру і було зареєстровано, але в записі про державну реєстрацію права власності допущено помилку у прізвищі власника, не вірно зазначено її прізвище « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». В зв?язку з цим позивач не має можливості оформити свої спадкові права після смерті [INFO] матері [PERSON] в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 вересня 2025 року за N? 2155/02-31, тому він змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою судді від 29.09.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Галіцина В.В. до Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та було витребувано із Вінницької районної державної нотаріальної контори (м.Вінниця, 21009, вул. Винниченка, 29) копію спадкової справи N? 269/2025 після смерті [INFO] [PERSON] ; із Державного нотаріального архіву Вінницької області (м. Вінниця, 21050, вул. Хмельницьке шосе, 7) копію спадкової справи N? 723/2002 після смерті [INFO] [PERSON] ; із КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] . 17.11.2025 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Галіциної В.В. в якій вона просить справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача. 10.10.2025 року на електронну адресу суду від представника відповідача - Немирівської міської ради було направлено заяву про розгляд справи без участі представника, вказавши, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.06.1977 року батьками позивача, [PERSON] , є: батько [PERSON] та мати [PERSON] . [INFO] у віці 53 років помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2002 року. [INFO] у віці 75 років померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.03.2025 року. Відповідно до матеріалів витребуваної спадкової справи №269/2025 із Вінницької районної державної нотаріальної контори судом встановлено, що позивач, [PERSON] , [INFO] , є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Брат позивача, [PERSON] , [INFO] , відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, на користь позивача, [PERSON] , що підтверджується його заявою від 17.06.2025 року, складену в присутності нотаріуса. 06.09.2025 року позивач, [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з: земельної ділянки, площею 3,1506 га, кадастровий номер:0520884800:01:002:0051, розташованої: Вінницька область, Гайсинський район, Митківська сільська рада, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 06.09.2025 року позивач, [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 3,1504 га, кадастровий номер:0520884800:01:002:0052, розташованої: Вінницька область, Гайсинський район, Митківська сільська рада, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно підтверджується наявність нерухомого майна, - квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області від 19.02.2016 року №15-р Про перейменування вулиць на провулків міста - "вул.Леніна" присвоєно нову назву "вул.Соборна". Відносно квартири позивачу видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2025 року. Причиною відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру є те, що згідно наданого спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за законом, виданного [PERSON] , державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори 08 лютого 2003 року, зареєстровано в реєстрі за N?457, спадкоємцем та власником будинку є [PERSON] . Однак у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер: 229035, виданому Комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 26 березня 2003 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в цілому за [PERSON] . Таким чином, згідно Державного реєстру речових прав, право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано не на ім?я спадкодавця. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Стаття 1261 ЦК України визначає перша черга спадкоємців за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши обставини, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] надано належні та допустимі докази, які у своїй сукупності підтверджують, що спірна квартира фактично належала його матері спадкодавиці. Зокрема, позивачем подано документи, які свідчать про те, що саме [PERSON] володіла, користувалася та розпоряджалася зазначеним житлом за життя; що вона була зареєстрована за даною адресою та утримувала квартиру. Крім того, позивач надав копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2003 року, виданого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Люлько Л.М., відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем однієї двокімнатної квартири під [ADDRESS] , що свідчить про реальний характер її майнових прав та узгоджується з фактичним володінням нею нерухомістю. Сукупність цих доказів підтверджує, що реєстрація права власності на квартиру за прізвищем « [PERSON] » у витязі БТІ є технічною помилкою або неточністю у веденні реєстраційних записів. На підставі наданих доказів суд приходить до висновку, що позивач довів належність спірної квартири саме його матері [PERSON] . Таке встановлення має істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки підтверджує наявність у позивача спадкових прав щодо вказаного нерухомого майна та обґрунтовує неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку через наявні розбіжності у державних реєстрах. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, надавши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових та майнових прав, позивач позбавлений права на таке оформлення в позасудовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1235, 1261, 1268-1270 ЦК України та

Outcome: approved