Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Дідух Є.О. звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32000,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено договір №4625709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 5000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 06.05.2024 року по 01.05.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. На пільговий строк 15 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Також, 25.11.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача за зазначеним кредитним договором. Відповідач не виконав умов кредитного договору, в зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 32000,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту\~5000,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 15300,00 грн. та 11700,00 грн. відсотків нарахованих ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачки. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В порядку, ч.10,11\~статті 265 ЦПК України\~зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, за результатами розгляду позову, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.09.2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні. Окрім того, даною ухвало витребувано у АТ «Універсал банк» (04082, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19) інформацію щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] та інформації щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 06.05.2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Універсал банк», у сумі 5000,00 грн за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПАЙТЕК Україна». 23.09.2025 року на виконання ухвали суду від 01.09.2025 року до суду від АТ «Універсал банк» надійшла витребувана інформація. 13.10.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Кірюшина А.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить позовні вимоги задовільнити частково, а саме стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 20300,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн. Судовий збір стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до позовної заяви ТОВ «УФО» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за процентами в розмірі 27000 грн. При цьому проценти в сумі 15300 грн було нараховано первісним Кредитодавцем, залишок суми 11700 грн нараховано вже Позивачем. Свої вимоги про стягнення вказаної заборгованості за процентами Позивач обґрунтував умовами договору факторингу від 25.11.2024 №25/11/2024, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», яким передбачено передання прав вимоги до боржників на підставі реєстру боржників, який формується згідно з додатком до договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 31.05.2025 до вказаного договору факторингу ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «УФО» права вимоги до Відповідача Кредитним договором в загальному розмірі 20 300 грн, з яких: 5000 грн заборгованість по кредиту та 15300 грн заборгованість за процентами. Така ж заборгованість була відображена і у розрахунку заборгованості) за підписом директора ТОВ «Лінеура Україна». Умовами укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «УФО» договору факторингу укладеного не визначено передання майбутньої грошової вимоги за Кредитним договором. А тому ТОВ «УФО» має право на стягнення із Відповідача заборгованості за процентами в розмірі 15300,00 грн, а всього, разом із заборгованістю по кредиту (5 000,00 грн.) 20300 грн. Окрім того,\~представник зазначає,\~що відповідач\~не погоджується\~із заявленим\~розміром витрат\~на правову\~допомогу,спираючись на\~наступне.\~Позивач звернувся\~до адвоката\~у зв`язку\~із чим\~поніс витрати\~на правову\~професійну допомогу\~у розмірі\~10000\~грн.\~Відповідач,\~ознайомившись із\~позовною заявою\~вважає,\~що сума\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу значно\~завищена та\~не відповідає\~складності справи.\~Відповідно до\~закріпленого на\~законодавчому рівні\~принципу співмірності,\~розмір витрат\~на послуги\~адвоката при\~їхньому розподілі\~визначається з\~урахуванням складності\~справи,\~часу,\~витраченого адвокатом\~на надання\~правничої допомоги,\~обсягу наданих\~послуг та\~виконаних робіт,\~ціни позову,\~а також\~значення справи\~для сторони.\~Ґрунтуючись на\~вказаному принципі,\~при здійсненні\~дослідження та\~оцінки наданих\~сторонами доказів\~суд враховує,\~зокрема,\~пов`язаність витрат\~на правову\~допомогу з\~розглядом справи,\~обґрунтованість витрат\~та їхню\~пропорційність до\~предмета спору.\~Стала судова\~практика визначає,\~що при\~визначенні розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів,\~суд має\~виходити з\~критеріїв:\~їхньої реальності\~(тобто\~встановлення їхньої\~дійсності та\~необхідності);\~розумності їхнього\~розміру (виходячи\~з конкретних\~обставин справи\~та фінансового\~стану обох\~сторін).\~Враховуючи справу\~незначної складності,\~Відповідач вважає\~неспівмірними та\~нерозумними судові\~витрати у\~місцевому суді\~у розмірі\~10000\~гривень та\~такими,\~що були\~фактичними та\~неминучими.Звертає увагу суду на те, що дана справа є справою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, те що відкритих джерелах наявна велика кількість судових рішень даної категорії Відповідач вважає неспівмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень та такими, що були фактичними та неминучими. Враховуючи вищевикладене, вважаємо, що загальна сума витрат на адвокатські послуги явно виходить за розумні межі визначення гонорару. 16.10.2025\~року через\~систему «Електронний\~суд» від\~представника позивача\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив,\~відповідно до\~якої представник\~просить позовні\~вимоги задовільнити\~в повному\~обсязі,\~обґрунтовуючи наступним.За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого Первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 06.05.2024 року по 25.11.2024 року (Дата укладання Договору факторингу), у Відповідача перед Первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 15300 грн. Враховуючи норми чинного законодавства України, а також те, що за Договором факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року до Позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до Відповідача, вимоги Позивача щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами до Відповідача є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами підлягає стягненню у сумі 15300 грн. В даній справі, окремої уваги потребує пункт 1.1. Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4625709 строк кредиту 360 днів: з 06.05.2024 року по 01.05.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024, строк дії Договору № 4625709 від 06.05.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 26.11.2024 року донараховано відсотки за (156 календарних днів). 5000 грн * 1,5 % = 75 грн* 156 календарних дні = 11700 грн. відсотки нараховані ТОВ УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Необхідно зауважити, що відповідно до п.9.9 Договору, Відповідач підтверджує, що: перед укладенням цього Договору була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Вебсайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», актуальна на дату укладання Договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними. Окрім того зазначає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям необхідності, співмірності та ціноутворенню у місті Києві, а відтак пропозиція відповідача зменшити такі витрати до 500 грн. є не ілюзорною. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині відповіді на відзив просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи. Судом встановлено, що 06.05.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №4625709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Даний договір підписаний електронним підписом 99144 06.05.2024 року [PERSON] . Відповідно до п. 1.2. договору На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі\~кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту\~кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 5000,00 гривень. Згідно з пунктом 1.3 договору - строк кредитування 360 днів., періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору - 2.1. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Пункт 2.2. договору регулює умову щодо строків перерахування коштів, зокрема встановлено, що суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 06.05.2024 або 07.05.2024. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану банком. Зазначене підтверджено копіями: договору № 4625709 від 06.05.2024 року з додатками до нього, паспортом споживчого кредиту, з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.19-34). Листом\~повідомленням за вих. № 20241219-2352 від 19.12.2024 ТОВ «Пейтек Україна» повідомило, що відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264 (далі - Товариство), є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг, між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеруа Україна» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 03012024-1 від 03.01.2024. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 06.05.2024 13:36:18 на суму 5000.00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»\~46257091714991775 Session ID\~024448057500. Сайт торгівця - https://credit7.ua . Код авторизації\~103201 Банк-еквайр - АТ «ПУМБ». Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.42).. Відповідно до листа з АТ «Універсал банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну карту № [NUMBER] . 06.05.2024 року на платіжну карту № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 5000,00 грн (а.с.129). 25.11.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25/11/2024, за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер (а.с.68-72). Згідно з реєстром боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» отримало право вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до боржника [PERSON] , кредитний договір №4625709 на загальну суму 22800,00 грн (а.с.124-125). Згідно з листом первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 26.11.2025 зазначено, що відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 25.11.2024 №25/11/2024 (далі\~Договір факторингу), повідомлення Кредитором Боржників про відступлення права вимоги за Кредитними договорам та передачу їхніх персональних даних новому кредитору -ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором №4625709 від 06.05.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 25.11.2024 року заборгованість відповідача за період з 06.06.2024 по 25.11.2024 року становить 22800,00 грн. Відсотки за користування кредитом нараховувалися з 06.05.2024 року по 20.05.2024 (15 днів) за відсотковою ставкою 0,01% та за період з 21.05.2024 по 25.11.2024 (189 днів) за відсотковою ставкою 1,5% (а.с.56-57). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~ТОВ «Українські\~фінансові операції»\~за Договором\~№4625709\~від 06.05.2024\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту за\~період з\~26.11.2025\~по 30.04.2025\~(156\~календарних дні)відсотки за користування кредитом нараховувалися за відсотковою ставкою 1,5% (а.с.29-60). У зв`язку з вищевикладеним заборгованість відповідача за договором №4625709 від 06.05.2024, перед ТОВ «Українські фінансові операції» становить загальною сумою 32000,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту\~5000,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 15300,00 грн. та 11700,00 грн. відсотків нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». За змістом\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта\~статті 203 ЦК України). Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). У силу частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій\~статті 1055 ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд констатує, що у даному випадку договір кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20); від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21); від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Оскільки, договір між сторонами був укладений у електронній формі, у такому договорі сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов, то між сторонами виникли кредитні зобов`язання. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи із приписів п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тоді як\~ст. 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А згідно вимог ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги до позивача перейшли права кредитора за вказаним вище кредитним договором, і такий вправі вимагати повернення кредитних коштів через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором. Суд констатує, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує щодо укладення договору №4625709 від 06.05.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту та отримання коштів в сумі 5000,00 грн за даним договором. Такими чином, оскільки, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість яка складається з заборгованості за тілом кредиту в заявленому позивачем розмірі 5000,00 грн. та заборгованості за відсотками. Щодо нарахування позивачем відсотків суд вважає, що заявлений у позові розмір відсотків є необґрунтованим, оскільки нарахування процентів здійснено позивачем без дотримання вимог чинного законодавства щодо обмеження денної ставки на рівні 1% у день від загального розміру кредиту, що встановлено частиною п`ятою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки спірні правовідносини виникли стосовно повернення кредитну, вони врегульовані відповідними положеннями\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України), а також\~Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII\~(далі\~Закон №1734-VIII). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша\~статті 526 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина перша\~статті 1050 ЦК України). Частиною п`ятою\~статті 8 Закону №1734-VIII\~передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 22 грудня 2023 року. Отже, укладаючи 28.03.2024 року кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 2,5%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %". Таким чином, після 20.08.2024 по 30.04.2025 нарахування процентної ставки необхідно було здійснювати за ставкою не більше ніж 1%, а не 1,5%, який було нараховано ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». У зв`язку з цим, суд здійснює самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 0,01%, яка передбачена кредитним договором за період з 06.05.2024 по 20.05.2024 (15 днів, занижена процентна ставка відповідно до п.1.4.2 Договору), виходячи зі ставки 1,5% за період 21.05.2024 по 20.08.2024 (90 днів) та виходячи зі ставки 1% за період 21.08.2024 по 30.04.2025). В такому випадку розмір відсотків за користування кредитом становить 19557,50 грн і суд задовольняє позовні вимоги про стягнення суми кредиту в розмірі 5000,00 грн. та відсотків лише у зазначеній частині. Також, позивач просить суд в порядку частин десятої, одинадцятої\~статті 265 ЦПК України\~зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України\~Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Суд зазначає, що відповідно до пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимога щодо зобов`язання орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% суперечить нормі\~Цивільного кодексу України\~та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати позивача понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., підтверджені доказами, а саме: договір № 01/08/2024-А від 01.08.2024 про надання юридичних послуг, акт приймання-передачі виконаних робіт № 4625709 від 20.07.2025 року. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23). Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За вимогами ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial