Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ГТУЮ у Кіровоградській області Панчишина Світлана Станіславівна, про визнання недійсним договору позики, просив суд визнати недійсним та скасувати договір позики грошей, укладений 05 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Панчишиною С.С., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №6384; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 05 грудня 2016 року між сторонами було укладено договір позики грошей. Згідно п. 1.1 договору, позивач отримав у власність від [PERSON] , а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 218 250 грн. П. 1.2 договору визначено, що передачу грошових коштів від позикодавця до позичальника здійснено до підписання цього договору 05 грудня 2016 року в м. Кропивницькому. Вказано, що даний договір був підписаний позивачем проти його волі та під впливом психічного тиску, кошти вказані у ньому він не отримував, а тому звернувся до суду з позовом про визнання його недійсним. Позивач зазначав, що протягом 2,5 років він неофіційно працював менеджером з питань збуту. 30 листопада 2016 року його безпосередній керівник, [PERSON] , сповістила, що має намір укласти з ним трудовий договір і що для цього їй необхідно його документи, копія паспорта та ідентифікаційний код. 01 грудня 2016 року між ними було укладено трудовий договір, в п. 2 якого було зазначено, що працівник зобов`язаний виконувати обов`язки менеджера з питань збуту, нести повну матеріальну та грошову відповідальність за передані цінності. Зранку 05 грудня 2016 року його викликала до себе в кабінет відповідач і заявила, що він винен підприємству 218 000 грн., при цьому показавши незрозумілу роздруківку з програми «1С». Після цього йому сказали, щоб він зателефонував своїй дружині і вони разом з нею поїдуть в одне місце, при цьому щоб вона взяла паспорти. Після телефонної розмови з дружиною у нього відібрали телефон. З місця роботи вони (він, відповідач, її чоловік та син) направилися до його домівки, де чекала дружина з малолітньою хворою дитиною. Забравши їх, автомобіль направився в невідомому напрямку. Як виявилось пізніше, їх з дружиною та дитиною привезли до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу ГТУЮ у Кіровоградській області Панчишиної С.С. Дії відповідача були здійснені примусово, з погрозами життю та здоров`ю як йому, так і його сім`ї, адже в разі відмови їх, зі слів присутніх разом з відповідачем осіб, могли далеко вивести, де знайдуть. Зайшовши в кабінет до нотаріуса його змусили підписати документи, згідно яких він нібито винен відповідачу кошти у розмірі 218 250 грн. і зобов`язався їх повернути у строк до 06 грудня 2016 року, тобто на наступний день. Позивач вказував, що заперечує проти підписання, адже навіть не бачив таких грошей в очі, а повернути їх взагалі немає можливості, однак був змушений підписати договір позики грошей, а з ним і заяву, яка підтвердила отримання коштів. Також невідомі папери підписала і його дружина. Дана ситуація відбулась під впливом психічного тиску на нього та дружину. Він дуже сильно боявся за своє життя та життя рідних. Їхня малолітня дитина, до того ж хвора, з температурою, голодна також була змушена знаходитись разом з ними. Двері виходу з нотаріальної контори були перекриті [PERSON] та [PERSON] . Його дружина на силу змогла випросити вийти до магазину, купити дитині їжу, при цьому до магазину і назад її супроводжували вказані особи. Такі дії були спрямовані на те, щоб ні він, ні його дружина не мали змоги сповістити про протиправні дії щодо них. На сьогоднішній день з боку відповідача та її сім`ї продовжуються погрози. Його дружина взагалі боїться самостійно вийти з дому. Вони дуже переживають за своє життя та їх малолітньої дитини. Вказано, що вони звернулися до органів поліції та прокуратури. Відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Також, відповідач та її чоловік почали вимагати гроші у матері позивача, запропонували їй взяти кредит під заставу нерухомого майна і повернути їм борг. По даному факту також відкрито кримінальне провадження. Зі змістом підписаних ним документів позивач мав можливість ознайомитися лише вдома, адже при підписанні їх зачитано не було, а можливості самому їх оглянути теж не було. Нотаріус навіть не намагалась переконатися в його волевиявленні на укладення даного договору. Вдома зрозумів, що уклав договір, зміст якого не відповідає дійсності, адже жодних коштів він не отримував. Даний правочин вчинений проти його волі та під впливом насильства, залякування. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не продовжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Саме тому, зважаючи на те, що коштів від відповідача він не отримував, договір підписав під натиском з боку відповідача, він звернувся з даним позовом про оспорювання договору позики, а також за захистом своїх прав. В даному разі на нього психологічно тиснули, залякували, змушували підписати договір та всі необхідні супроводжуючі його укладення документи. При цьому, відповідач є її безпосереднім керівником (роботодавцем), він безпосередньо підпорядкований їй, що ще більше впливало на ситуацію, що склалася. З огляду на те, що сторона правочину або інша особа, яка застосувала насильство, здійснює протиправні дії, що розцінюються законодавцем як правопорушення, на неї покладається додатковий майновий обов`язок відшкодувати іншій стороні збитки в подвійному розмірі та моральну шкоду. Таким чином, внаслідок протиправних, незаконних дій відповідача, які проявилися у застосуванні насильницьких дій (психічного тиску) та змушування проти його волі укласти договір позики грошей, зважаючи на те, що жодних коштів він не отримував, залякування його та близьких, переслідування та погрози як з боку відповідача та і її чоловіка, а також враховуючи характер та обсяг душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, спричинених йому та сім`ї, розмір моральної шкоди він оцінює у розмірі 15 000 грн. Ухвалою судді від 04 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 25 січня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 07 лютого 2018 року до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі. Вказано, що 05 грудня 2016 року за реєстровим №6384, нею, приватним нотаріусом Панчишиною С.С. було посвідчено договір позики грошей, укладений між [PERSON] та [PERSON] . За вказаним договором [PERSON] отримав у власність від [PERSON] грошові кошти у розмірі 218 250 грн. Згідно умов договору позики, передачу грошових коштів від позикодавця до позичальника було здійснено до підписання цього договору 05 грудня 2016 року в місті Кропивницькому, повернення позики здійснюється однією сумою, яка повертається не пізніше 06 грудня 2016 року і цей договір не передбачає нарахування процентів або надання будь-яких компенсацій як сплати за використання позики. При укладенні вказаного договору були присутні сторони договору, а також чоловік позикодавця [PERSON] і дружина позичальника, [PERSON] . Під час укладення вказаного правочину в результаті проведеної розмови нею було встановлено дійсні наміри кожної із сторін - укласти договір позики грошей, роз`яснено сутність договору, всі правові наслідки, визначено обсягом цивільної дієздатності, визначено здатність вказаних осіб усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, встановлено відповідність волі і волевиявлення осіб щодо вчинення нотаріальних дій. Сторони погоджувались з усіма умовами договору позики і чітко виражали свою волю укласти відповідний договір. Проект договору був прочитаний і схвалений сторонами до його посвідчення, вони підтвердили, що жодних нез`ясованих питань у них немає, вони діють добровільно, зміст договору відповідає їх дійсним намірам створити відповідні юридичні наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі. На підтвердження укладення договору позики та його умов, [PERSON] видав заяву, справжність на якій засвідчено нею. Тому посилання позивача про те, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця не відповідає дійсності. Дружина позичальника, [PERSON] у своїй заяві, справжність підпису на якій засвідчено нею, дала свою згоду своєму чоловікові на отримання в позику грошових коштів, на укладення цього договору позики та підтвердила, що отримані грошові кошти переходять у власність їх сім`ї і відповідно до вимог СК України, будуть об`єктом права спільної сумісної власності як такі, що набуваються ними за час шлюбу. Обов`язок з повернення отриманих у позику грошових коштів покладається на них спільно, проект договору позики, який нею прочитано відповідає їх з чоловіком волевиявленню і дії її чоловіка при отриманні грошей у позику та при укладенні договору позики відповідають інтересам їх сім`ї. Вказувала, що 07 грудня 2016 року за реєстровими номерами 6420, 6421 нею було здійснено передачу заяви [PERSON] - [PERSON] , шляхом особистого вручення 07 грудня 2016 року, що підтверджується відміткою [PERSON] про одержання ним заяви 07 грудня 2016 року об 22 годині 30 хвилин. [PERSON] не було повідомлено її про здійснення на нього будь-якого тиску сторонніми особами, про погрози життю та здоров`ю його і його сім`ї. 21 лютого 2018 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що жодна із позовних вимог нею не визнається в повному обсязі: як позовна вимога про визнання недійсним та скасування договору позики грошей, укладеного 05 грудня 2016 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Панчишиною С.С., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №6381, так і позовна вимога про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. Позиція відповідача підтверджується доказами, в тому числі показаннями свідків, письмовими доказами. Вказані докази повністю спростовують обставини та правові підстави позову, зазначені позивачем. Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ГТУЮ у Кіровоградській області Панчишина С.С. та її помічники можуть повідомити суд всі обставини щодо підготовки, укладення оспорюваного договору, отримання [PERSON] всіх документів від нотаріуса, в тому числі і пов`язаних в вчиненням виконавчого напису тощо. Вказано, що їй відомо, що дружина позичальника - [PERSON] у своїй заяві, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Панчишиною С.С., 05 грудня 2016 року за реєстровим № 6383, дала свою згоду чоловікові [PERSON] на отримання в позику грошових коштів, на укладення оспорюваного договору позики та підтвердила, що отримані її чоловіком в позику грошові кошти переходять у власність їх сім`ї і відповідно до вимог сімейного кодексу України, будуть об`єктом права спільної сумісної власності як такі, що набуваються ними за час шлюбу. Обов`язок з повернення отриманих у позику грошових коштів покладається на них спільно, проект договору позики, який нею прочитаний, відповідає їх з чоловіком волевиявленню і дії її чоловіка при отриманні грошей у позику та при укладанні договору позики відповідають інтересам їх сім`ї. Зазначена заява є доказом по справі, який спростовує доводи позивача. Позивачем до уточнення до позовної заяви вона долучена не була. Заява [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. 05 грудня 2016 року за реєстровим номером 6383 знаходиться в нотаріальній справі зазначеного приватного нотаріуса. Вказана заява у відповідача відсутня. Ухвалою суду від 04 липня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. 21 лютого 2020 року від третьої особи - приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу ГТУЮ у Кіровоградській області Панчишиної С.С. до суду надійшли письмові пояснення по справі аналогічні поданими нею поясненнями 07 лютого 2018 року. У судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Завгородня В.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача, адвокат Бірюков А.О. проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ГТУЮ у Кіровоградській області Панчишина Світлана Станіславівна про визнання недійсним договору позики та стягнення моральної шкоди, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 05 грудня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений та посвідчений в нотаріальному порядку договір позики грошей, який зареєстровано в реєстрі за № 6384. Згідно даного договору відповідач надав у борг позивачеві грошові кошти в сумі 218 250 грн. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, передачу грошових коштів від позикодавця до позичальника здійснено до підписання цього договору 05 грудня 2016 року в місті Кропивницькому. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися передачі грошових коштів (суми позики). Отримання зазначеної в п.1.1. цього договору грошової суми від позикодавця до позичальника буде також підтверджено заявою позичальника, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально. Відповідно до п. 1.3 за згодою сторін цей договір не передбачає нарахування процентів або надання будь-яких компенсацій як сплати за використання позики. Відповідно до п. 2.1 сторони за цим договором домовились про те, що повернення грошей здійснюється однією сумою, яка повертається не пізніше 06 грудня 2016 року. Згідно до нотаріально посвідченої заяви, яка зареєстрована в реєстрі за №6386, 6387, [PERSON] підтвердив факт одержання ним в м. Кропивницькому 05 грудня 2016 року від [PERSON] , [INFO] , грошей в сумі 218 250 грн., за договором позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. 05 грудня 2016 року за реєстровим № 6384. Згідно до нотаріально посвідченої заяви, яка зареєстрована в реєстрі за №6383, [PERSON] дала свою згоду на укладення її чоловіком - [PERSON] , договору позики грошей з [PERSON] . 07 грудня 2016 року [PERSON] звернулась з заявою до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С з заявою про повернення [PERSON] боргу. 07 грудня 2016 року відповідачу [PERSON] направлено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. заяву [PERSON] , в якій вона повідомляє про необхідність повернення боргу в сумі 218 250 грн. по договору позики грошей. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що вище вказаний договір позики грошей був підписаний ним проти його волі та під впливом психічного тиску, кошти вказані у ньому він не отримував. Посилаючись на норми ст. 15, 16, 203, 231, 1046, 1051 ЦК України, просив визнати недійсним та скасувати вказаний договір позики грошей. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частинами першою, третьою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15. Доводи позивача про те, що спірний договір позики був підписаний ним проти його волі та під впливом психічного тиску, кошти вказані у ньому він не отримував не приймає до уваги як безпідставні, оскільки не підтверджені жодними доказами. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. Однак доказів вчинення з боку відповідача психічного насильства по відношенні до відповідача, суду не надано. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Посилання позивача на те, що до нього при підписанні угоди було застосовано погрози з боку відповідача, а тому в її діях є ознаки кримінального правопорушення, суд відхиляє, оскільки доказів звернення до правоохоронних органів та наявності відповідного судового рішення, яким встановлено вину конкретної особи, позивачем не було надано. Так, у абзаці 2 частини першої статті 218 ЦК України визначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Аналогічні положення містяться й у статті 1051 ЦК України, згідно з якою позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що 05 грудня 2016 року перед обідом прийшов її син [PERSON] та сказав, що її зовуть до себе [PERSON] . Сказали, що її син винен гроші та вона повинна взяти кредит. Отримувати кредит вона відмовилась. Син розповів їй про укладений договір. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що позивач був реалізатором у 2015-2016 роках, привозив канцтовари у садочок. Вказані свідки надали свідчення про відомі їм обставини, що не стосуються предмету спору. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підтвердження укладення договору суду був наданий нотаріально посвідчений договір позики, який відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору. При наявності договору позики, позивач зобов`язаний довести, що грошові кошти за договором не передавались, чи передавались, кому та для яких цілей, але ці обставини мають бути підтверджені доказами, які відповідають вимогам ст.ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що нотаріально посвідчений договір позики був укладений під впливом обману, позивачем суду не надано, а вище наведені доводи спростовуються встановленими судом обставинами про те, що нотаріусом було у повному обсязі роз`яснено сторонам при укладанні договору їхні права та обов`язки, про що свідчить, зокрема, підпис позивача. Як убачається із договору позики, він був підписаний його сторонами, і на час його підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Отримавши грошові кошти, позивач погодився з умовами даного договору. З урахуванням наведеного, суд вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, позовна заява не підлягає задоволенню. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Враховуючи, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про визнання недійсним та скасування договору, підстав для її задоволення суд також не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed