Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

22.09.2025 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Карапетяна А.Р. звернулась до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15 червня 2019 року сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що у 2022 році у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, позивач разом з дитиною були вимушені виїхати до Великобританії. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Примирення сторін є неможливим, оскільки між позивачем і відповідачем втрачено взаємопорозуміння та почуття любові. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Сторони разом не проживають з березня 2022 року, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2020 року. Враховуючи викладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . 29 вересня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у десять днів з дня отримання ухвали. 09 жовтня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 жовтня 2025 року від представника відповідача - [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позовні вимоги визнає. Щодо судових витрат просив суд не покладати на відповідача обов`язку відшкодування позивачці витрат на правову допомогу. Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача та задовільнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача у відзиві зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15 червня 2019 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 989, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Позивач посилається на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Примирення сторін є неможливим, оскільки між позивачем і відповідачем втрачено взаємопорозуміння та почуття любові. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Сторони разом не проживають з березня 2022 року, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки з чоловіком. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, сторони на такому не наполягали, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 червня 2019 року вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність відповідної вимоги позивача про відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як органу ДРАЦС за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та відмітки в актовому записі про шлюб. Крім того, позивач в позовній заяві також просить стягнути судові витрати з відповідача. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору за подання позову підтверджується квитанцією № 4169-1106-2967-2989 від 18.09.2025 року у сумі 1 938 грн 00 коп. Оскільки судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу становить 968,96 грн, суд вважає доцільним повернути позивачу надмірно сплачені кошти у сумі 969 грн 04 коп. Враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн (50 відсотків від загального розміру судового збору).

Outcome: approved