Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Представник позивачки, посилаючись на те, що: -позивачка з відповідачем з 24 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 12 вересня 2022 року, від якого вони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, та неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою за адресою: в [ADDRESS] ; -син [PERSON] є повнолітньою особою, інвалідом з дитинства; згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №9614 від 25.10.2024 він хворіє симптоматичною епілепсією, ніде не працює та навчається в КЗ «Хустський професійний ліцей» Закарпатської обласної ради; -син [PERSON] є неповнолітньою особою, інвалідом з дитинства, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №9615 від 25.10:2024, відповідно до якої він хворіє симптоматичною епілепсією, однак незважаючи на проблеми із здоров`ям, здобуває освіту та навчається в КЗ «Хустський професійний ліцей» Закарпатської обласної ради; -донька [PERSON] є малолітньою особою, яка навчається в 5 класі Ізянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, Хустської міської ради Закарпатської області; у позашкільний час вона займається малюванням та музикою; також бере участь у розвиваючих заняттях, таких як, мовні курси та театральні ігри; -діти перебувають на даний час на повному утриманні позивачки, яка самостійно забезпечує їхні житлові, матеріальні, освітні та медичні потреби; всі витрати, пов`язані з їх харчуванням, одягом, навчанням, розвитком та оздоровленням, здійснюються виключно за рахунок позивачки, без належної фінансової участі відповідача; -також слід зазначити, що позивачка несе відповідальність за забезпечення дітей необхідними умовами для їхнього фізичного, психічного та емоційного розвитку, що вимагає значних фінансових і моральних ресурсів; -позивачка стверджує та звертає увагу, що відповідач не надає їй жодної матеріальної /фінансової/ допомоги; -відповідач жодних аліментів на синів [PERSON] , [PERSON] та дочку [PERSON] в добровільному порядку не сплачує, інших осіб на утриманні не має, аліментів також нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться; -відповідач працює неофіційно на «Новій пошті» та має постійний скритий дохід в розмірі не менше 30000грн. в місяць; -відповідач є працездатною особою, яка не має обмежень щодо фізичного чи психічного здоров`я, що могли б впливати на його здатність працювати та отримувати стабільний дохід; він має всі можливості для ведення активної трудової діяльності, забезпечення власних потреб і виконання фінансових зобов`язань перед дітьми; -відповідач є особою, яка усвідомлює свою відповідальність перед дітьми та розуміє, що їхнє матеріальне забезпечення безпосередньо залежить від його фінансової участі; незважаючи на це, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, що створює додаткове навантаження на позивачку та може негативно позначитися на благополуччі дітей; -за наведених обставин, зважаючи, що сини хворіють та їх потреби у медичному обслуговуванні, лікуванні та реабілітації значно зростають, що веде за собою постійні витрати на лікарські засоби, діагностичні обстеження, консультації спеціалістів, оздоровчі заходи, спеціальне харчування, та реабілітаційні процедури, а також те, що дочка є малолітньою особою, вважаю, відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 5000грн. на кожну дитину щомісячно, що є обґрунтованою та справедливою сумою, враховуючи їхні потреби та фінансові можливості відповідача; також, вважаю, що при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечиться рівність батьків при несенні обов`язку з утримання дітей, звернувся до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення цього позову, до досягнення дітьми повноліття, та на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 5000грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на осіб працездатного віку, з дня пред`явлення позову до 30.06.2025; відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву /а.с.6, 64/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу в його відсутність та в відсутність позивачки. 26 березня 2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву /а.с.30-37/, в якому відповідач позов визнав частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно на кожну дитину, що є не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову - до досягнення дітьми повноліття, а також на повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1800грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову до 30.06.2025. 5 червня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву /а.с.57/ про розгляд справи в його відсутність; позов визнав частково та просив стягувати з нього аліменти на трьох дітей у сумі 2800грн. на кожну дитину. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки, її представника та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 24 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 12 вересня 2022 року /а.с.13-14/. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, та неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні /а.с.15-19/. Повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , навчається у Комунальному Закладі «Хустський професійний ліцей» Закарпатської обласної ради другого рівня акредитації на базі базової середньої освіти з професії «слюсар з ремонту колісних транспортних засобів; електрогазозварник» на денній формі навчання, третій рік навчання; дата закінчення навчання 30 червня 2025 року /а.с.21/. Неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства /а.с.19, 49/. Позивачка працює на посаді діловода загального відділу виконавчого комітету Хустської міської ради з посадовим окладом у розмірі 6177грн. згідно щтатного розпису /а.с.65/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказала позивачка у своєму позові: відповідач інших осіб на утриманні не має, аліментів також нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться; відповідач працює неофіційно на «Новій пошті» та має постійний скритий дохід в розмірі не менше 30000грн. в місяць, але ніяких доказів цих обставин суду не надала. Відповідач в своїй заяві /а.с.57/ вказав, що згідний сплачувати на утримання, як неповнолітніх дітей, так і повнолітньої дитини до закінчення навчання, по 2800грн. щомісячно на кожну дитину. Крім того, позивачка взагалі не вказала про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: матеріальне становище дітей; матеріальне становище платника аліментів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тобто, саме на батьках дитини лежить обов`язок забезпечувати дитину фінансово, тим самим створивши їй умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивачку; -позивачка надала суду доказ свого посадового окладу, а не заробітку /доходу/ щомісячно; -сторони мають двох неповнолітніх дітей віком 16 та 11 років; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум на 2025 рік 3196грн.00коп.; -мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на 2025 рік не може бути меншим, ніж 1598грн.00коп.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 3196грн.00коп./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -позивачкою не надано суду жодних доказів того, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі по 5000грн. щомісячно, на кожну дитину, тобто по 10000грн. щомісячно на двох дітей /як вона просить/; -відповідач визнав в своїй заяві той факт, що згідний сплачувати на утримання неповнолітніх дітей по 2800грн. щомісячно на кожну дитину, тобто визнав той факт, що має достатній заробіток, щоб сплачувати щомісячно на двох неповнолітній дітей по 5600грн., суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів на утримання двох неповнолітній дітей, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі: в розмірі по 3000грн. щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти у визначеному вище розмірі по 6000грн. на двох неповнолітніх дітей щомісячно, не встановлено. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до закінчення ним навчання до 30 червня 2025 року, суд дійшов висновку, що цю позовну вимогу слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України: суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивачку; -позивачкою не надано суду жодних доказів того, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка навчається, в розмірі по 5000грн. щомісячно /як вона просить/; -відповідач визнав в своїй заяві той факт, що згідний сплачувати на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, по 2800грн. щомісячно, тобто визнав той факт, що має достатній заробіток, щоб, окрім аліментів на двох неповнолітніх дітей, сплачувати щомісячно на повнолітню дитину до закінчення її навчання до 30.06.2025 по 2800грн. щомісячно, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога в частині розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - в розмірі по 2800грн. щомісячно, до закінчення дитиною навчання до 30 червня 2025 року. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211грн.20коп., від сплати якого позивачка звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial