Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

23.09.2025 на адресу суду надійшла заява про встановлення факту родинних відносин. В заяві про встановлення факту, що має юридичне значення заявник посилаючись на викладені обставини та ст. 55 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 315 ЦПК України, просить суд: встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме , що померлий [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який був зареєстрований по [ADDRESS] є рідним батьком [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою від 29.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі на 17.11.2025. В судовому засіданні представниця заявника підтримала заяву про встановлення факту родинних відносин з викладених у ній підстав та просила задовольнити вимоги заяви. Одночасно уточнила резулятивну частину заяви та просила: встановити, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Окрім того просила суд долучити до матеріалів справи копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/9810/25 виготовлену з ЄДРСР, оскільки надати таку вона не має можливості. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява, якою вона повідомила суд, що вона не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин та що спору про спадкове майно між ними не має ( а.с. 40-46). Представник заінтересованої особи: Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області та заінтересована особа приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Полєжаєва Ганна Миколаївна у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надіслали на адресу суду заяви, якими просили провести розгляд справи за їх відсутності ( а.с. 47, 48). Заслухавши пояснення представниці заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що батько заявника [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 75 років, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.20). Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] [INFO] ( а.с.13). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, дитина [PERSON] , [INFO] . Мати дитини: [PERSON] , [INFO] , відомості щодо батька внесені зі слів матері та зазначено [PERSON] . Згідно актового запису про встановлення батьківства № 6 від 22.03.1979 внесено зміни до актового запису щодо батька та дитини та змінено прізвище « [PERSON] » ( а.с.14-16). В свідоцтві про народження [PERSON] батьком дитини вказано - [PERSON] ( а.с.12). Наведені обставини вказують, що існує розбіжність у написанні прізвища батька заявника, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] », яка перешкоджає йому належним чином прийняти та оформити спадкове майно, яке залишилося після смерті батька. Тому він змушений звернутися до суду та просить встановити факт родинних відносин із нині померлим батьком. Матеріали справи вказують, що заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадкового майна після смерті батька та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з різним написанням прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах ( а.с.23). Окрім того судом досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах справи, зокрема: - свідоцтво про народження заявника ( а.с. 12); - свідоцтво про встановлення батьківства ( а.с.13); - повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ( а.с.14-16); - свідоцтво про народження [PERSON] ( а.с.19); - свідоцтво про смерть батька заявника ( а.с.20); - державний акт на право власності на земельну ділянку ( а.с.26); - рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/9810/25 про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та померлим батьком [PERSON] ( а.с. 65-74). Заінтересована особа [PERSON] , яка є сестрою заявника, у своїй заяві вказала, що не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин. Спору про спадкове майно між ними не має ( а.с. 40). Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України № 056/1884-а від 16 вересня 2025 року ( а.с.27): « …… З урахуванням зазначеного записи українською мовою прізвища « [PERSON] » (паспорт, запис [PERSON] , свідоцтво про народження, запис [PERSON] , батько [PERSON] , свідоцтво про встановлення батьківства, запис [PERSON] ) та « [PERSON] » ( копія паспорта ; свідоцтво про смерть запис [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначених осіб є ідентичними. Розбіжності між записами прізвища виникли через фіксацію його фонетичних варіантів під впливом особливостей усного мовлення діалектного ареалу, де зроблено ці записи». Заявник не має можливості в інший, передбачений законом спосіб встановити факт родинних відносин з померлим нині батьком. Таким чином, у судовому засіданні судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а відтак, задовольняючи вимоги заявника, суд виходить з наступних міркувань. Так, ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частина 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ). У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. За наведених підстав, суд визнає вимоги заявника обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі, тому їх слід задовольнити. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved