Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

02 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Він Фінанс» до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № L2861206 від 21.09.2018 у розмірі 20 609,04 грн., яка складається із заборгованості у розмірі 13 712,65 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 5 663,38 грн, суми річних у розмірі 1 233,01 грн., а також витрат судового збору у розмірі 2 422,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 25.07.2024 відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». 21.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L2861206. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Дінеро» присвоєно номер договору № L2861206 паралельно з номером договору № AG7720022, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Це та інші дані щодо кредитного договору зазначено у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТОВ «Він Фінанс» на підставі договору про відступлення прав вимоги. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становив 13 712,65 грн., яка складала з тіла кредиту в розмірі 6 800,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1 246,00 грн., штрафами -2 266,65 грн., комісією 3 400,00 грн. Відповідно до п.6.5, п.6.5.1 загальних положень договору кредитної лінії, позичальник з цим погоджується, що кредитодавець має право на уступку прав, претензій та/або зобов`язань, що виникають з цього договору, будь-яким третім особам (надалі іменуються як «Правонаступники») у тому числі з моменту стягнення боргів. 06.11.2018 між ТОВ ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L2861206 за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON] .. Станом на дату укладення договору № 06112018-DG від 06.11.2018 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 13 712,65 грн. В період з 06.11.2018 по 14.04.2025 по кредитному договору № L2861206 від 21.09.2018 надходження коштів на користь ТОВ «Він Фінанс» в рахунок погашення заборгованості за кредитом - 0,00 грн. Тому, враховуючи вищезазначене, сума заборгованості за відступленим правом вимоги становить 13 712,65 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 1 233,01 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 5 663,38 грн. Банк свої зобов`язання виконав належним чином, кошти відповідачу надав, проте відповідач свої зобов`язання порушив, кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість у загальній сумі 20 609,04 грн., яку прохали стягнути. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 02.05.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до отриманої в порядку ст. 187 ЦПК України інформації відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 15.07.2014. Ухвалою від 05 травня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 23 червня 2025 року. 23 червня 2025 року судове засідання відкладено на 28 липня 2025 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. 28 липня 2025 року судове засідання відкладено на 05 вересня 2025 року у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі. 05 версеня 2025 року судове засідання відкладено на 13 жовтня 2025 року у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі. 13 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 18 листопада 2025 року у зв`язку з повторною неявкою відповідача. У судове засідання 18 листопада 2025 року сторони не з`явилися. Позивачем заявлене клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримання позову та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини своєї неявки не повідомляв, відзив не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі, про що постановлено ухвалу. Перевіривши доводи позовної заяви та додані до неї докази суд робить такі висновки. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L2861206. Відповідно до індивідуальної частини договору № L2861206 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» надав відповідачу позику у сумі 6 800,00 грн. ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № L2861206 від 21.09.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 6 800,00 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він Фінанс». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 14 846,01 грн., а саме: основний борг 6 800,00 грн.; боргу за процентами 1 246,00 грн.; борг за пенею і штрафами 6 800,01 грн. 25.07.2024 відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства. 06.11.2018 між ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L2861206 за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON] 28.05.2021 укладено додаткову угоду № БН та на виконання договору відступлення прав вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до гр. [PERSON] за договором кредитної лінії № L2861206 від 21.09.2018 перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»). Договір про надання кредитної лінії № L2861206 від 21.09.2018 укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію». Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». На сайті ТОВ «Він Фінанс» була зазначена процедура верифікації особистості та підтвердження заявки. Для цього необхідно підписати договір за допомогою одноразового паролю, який надходить позичальнику в СМС-повідомленні. При укладенні договору № L2861206 від 21.09.2018 на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор (зазначений у довідці про ідентифікацію), який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З метою укладення договору кредитної лінії № L2861206 від 21.09.2018 та отримання коштів, відповідач надав ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» свої особисті дані, а саме: номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання. В свою чергу ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» була надана довідка про ідентифікацію позичальника, де зазначаються його особисті дані, його фінансовий номер телефону, а також одноразовий ідентифікатор який був відправлений на фінансовий номер телефону із зазначенням дати банківського переказу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить: сума боргу 13 712,65 грн. + 5 663,38 (інфляційне збільшення) + 1 233,01 (штрафні санкціі) = 20 609,04 грн. Тобто, заборгованість відповідача за кредитним договором № L2861206 від 21.09.2018 - 13 712,65 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 1 233,01 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 5 663,38 грн. Разом заборгованість становить - 20 609,04 грн. Вказаний розрахунок здійснено за період з 09/04/2022 до 07/04/2025. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Згідно позиції Верховного суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07 вересня 2022 року: «У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)… … Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню…» Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 29 вересня 2022 р. у справі № 500/1912/22 дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду». Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п.19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто строк позовної давності не закінчився. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за Кредитним договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ТОВ «Він Фінанс» необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом установлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 5000 грн. витрат на правничу допомогу. Згідно зі приписами ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас із змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 5000,00 грн, які підтверджуються наданими позивачем доказами: Договором № 36 про надання правової допомоги від 25 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в особі директора [PERSON] та адвокатом Міньковською Анастасією Володимирівною; Додатковою угодою до Договору № 26 про надання правової допомоги № 36 від 25 квітня 2024 року на здійснення представництва та захист інтересів клієнта ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ; детальним описом робіт (наданих послуг) від 25 квітня 2024 року, згідно якого адвокатом Міньковською А.В. виконано робіт, необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Він Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості всього на суму 5000,00 грн; Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25 квітня 2024 року на суму 5000,00 грн. (а.с.28-30). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Суд, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи, вид та обсяг наданих послуг, характер виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в заявленому розмірі. Відповідачем не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника позивача та не доведено неспівмірність таких витрат. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved