Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У жовтні 2025 року представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.03.1999 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що поступово призвело до того, що позивач та відповідач стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач на примирення не погоджується і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 24.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу без їхньої участі, позивні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд не надавати строки для примирення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що проти позовних вимог не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 18.03.1999 року сторони зареєстрували шлюб у Тавричанській сільській раді Каховського району Херсонської області, про що складено актовий запис №2 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . /а.с.7/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, відповідачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved