Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

До Заводського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя з\~Олександрівського районного\~суду м.\~Запоріжжя\~17.06.2025\~за підсудністю\~надійшла позовна\~заява товариства\~з обмеженою\~«ЕЙС» (надалі\~ позивач/ТОВ\~«ФК» ЕЙС»)\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 00-9725211, укладеного 16.04.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та [PERSON] . Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 17\~563,20 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6\~300,00 грн, заборгованість за відсотками 11\~263,20 грн. Між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК\~«ЕЙС»21.10.2024 укладений договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «ФК\~«ЕЙС»право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором від 16.04.2024 №\~00-9725211, укладеним з [PERSON] . Отже, позивач вважає, що наділений правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 16.04.2024 №\~00-9725211 у розмірі 17\~563,20 гривень, що складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6\~300,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11\~263,20 грн. Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість за кредитним договором не погасив. З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути заборгованість, судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн. Ухвалою судді від 17.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в\~судові засідання\~07.10.2025,\~20.11.2025\~не з`явився,\~причин неявки\~суду не\~повідомив,\~про день,\~час та\~місце слухання\~справи повідомлявся\~у встановленому\~законом порядку\~шляхом направленнямсудової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місця реєстрації відповідача. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав, у зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів зі згоди представника позивача прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.04.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 00-9725211, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець (ТОВ «Макс кредит») зобов`язується передати позичальнику ( [PERSON] ) кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кредит та сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума ліміту відповідно до п. 1.2 договору сторони погодили: суму ліміту кредитної лінії 6000, тип кредиту: кредитна лінія. Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Пунктом 1.3 договору передбачено, що строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 11.04.2025 року згідно з умовами п. 3.4 цього договору. Відповідно до п. 1.4 договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 01.05.2024, на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються у графіку платежів, які містяться в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1.5 договору визначено тип процентної ставки: фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеної в п. 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Згідно з п. 1.5.2 договору знижена процентна ставка становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умовами сплати процентів не пізніше наступного дня першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1 договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом. Відповідно до п. 1.5.3 договору у разі здійснення позичальником платежу не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1 договору, до позичальника як учасника програми лояльності застосовується індивідуальна (знижена процентна ставка) на стандартну процентну ставку, яка зазначена у п. 1.5.2 цього договору. У випадку невиконання позичальником умов для отримання від кредитодавця індивідуальної знижки (застосування зниженої процентної ставки) за користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою, яка зазначена у п. 1.5.1 цього договору. Відповідно до п. 1.9 договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору становить 59\~652,00 грн. Додатком № 1 до договору є графік платежів, відповідно до якого дата платежу з 16.04.2024 по 11.04.2025, визначено щомісячні платежі. Відповідно до п. 2.8. договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 16.04.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6\~000,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Згідно з п. 5.1. договору сума кредиту, одержана позичальником за договором, повертається ним в повному обсязі у валюті кредиту не пізніше дня остаточного повернення кредиту (включно), зазначеного в графіку платежів, на поточний рахунок кредитодавця зазначений в розділі 8 договору, шляхом ініціювання переказу коштів з платіжної картки позичальника через РОS-термінал в особистому кабінеті. Відповідно до п 1.6 договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 300,00 грн., яку позичальник зобов`язанний сплатити на умовах, визначених п. 3.4 договору. Додатком № 1 до договору є графік платежів, відповідно до якого дата платежу з 16.04.2024 по 11.04.2025, визначено щомісячні платежі. Даний договір був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 06764. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16.04.2024 №\~00-9725211 період з 16.04.2024 по 21.10.2024, складеної ТОВ «Макс кредит», розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 17\~563,20 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 6\~000,00\~грн, заборгованості за комісією \- 300,00 грн., заборгованості за відсотками 11\~263,20\~грн. Між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» 21.10.2024 року укладений договір факторингу №\~21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «Макс кредит» передало ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстру боржників.Як вбачається з реєстру боржників від 21.10.2024 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 16.04.2024 № 00-9725211, сума заборгованості за основною сумою боргу 6\~300,00\~грн, сума заборгованості за відсотками 11\~263,20 грн, сума заборгованості разом 17\~563,20 грн. З реєстру транзакцій, наданого ТОВ «Платежі онлайн» від 30.10.2024, вбачається, шо 16.04.2024 за номером транзакції № 41327-28002-45893 на платіжну картку №\~ [NUMBER] було зараховано кошти у розмірі 6\~000,00 грн. Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 19.08.2025 підтверджується, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітовано карту №\~ [NUMBER] . З виписки за договором б/н за період з 16.04.2024 по 21.04.2024 вбачається, що відповідач постійно користувався кредитними коштами у власних потребах, частково вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст.\~205\~ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Частиною першою статті 204\~ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ІТС). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Положення ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір від 16.04.2024 № 00-9725211 підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП, а крім того за умовами договору їх невід`ємною частиною є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства. Відповідно до положень статей 1077, 1078\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного договору між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Макс кредит», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги до відповідача за кредитним договором відповідно до договору факторингу. За приписами статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору позики. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. За приписами ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України\~на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Тому в силу вказаних вимог матеріального закону суд доходить висновку, що згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти з користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, наданий йому кредит в строк, передбачений договором, не повернув. За змістом договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати відповідної суми заборгованості за кредитним договором. Після відступлення права вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Макс кредит», ані на рахунки позивача. Отже, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК\~«ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2\~422,40 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до приписів ст. 141\~ЦПК України. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України судові\~витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 7\~000,00 грн. Згідно з ч. 2ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: - договір про надання правової допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, укладений між адвокатом адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»; - акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025) допомоги за договором про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 07.04.2025, підписаний адвокатом Тараненко А.І. та ТОВ «ФК «ЕЙС», згідно з яким адвокатом було надано ТОВ «ФК «ЕЙС» правову допомогу за складання позову у відношенні [PERSON] на загальну суму 7\~000 грн; - додаткову угоду №14 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025; - протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта\~статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 №10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7\~000,00 грн не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судовому засіданні. Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2\~000,00 грн. Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2\~000,00 грн.

Outcome: approved