Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У червні 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі також позивач, ТОВ «Цикл Фінанс»), поданим в його інтересах представником Кеню Денисом Васильовичем до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~22037000217960 від 11.11.2019 у розмірі 53\~562,06\~грн, з яких: 33\~237,13 грн за тілом кредиту, 191,39 грн за процентами, 20\~133,54 грн за комісією. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору первісним кредитором відповідачу надано кошти (кредит). У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу передано позивачу. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, товариство звернулося з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 30.07.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач, належним чином повідомлений, відзив до суду не направив. Відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від позивача/відповідача про ухвалення заочного рішення у справі не надходило. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що 11.11.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~22037000217960 в письмовій формі шляхом його підписання сторонами, відповідно до якого відповідачу надано кредит (відкрито кредитну лінію) до 49\~600 грн, на умовах строковості, зворотності та платності: строк надання кредиту 60 місяців, розмір денної процентної ставки 0,001 %. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (клієнт) та ТОВ «Цикл Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №\~28/03/2024 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~22037000217960 від 11.11.2019. Згідно наданого розрахунку, станом на 28.03.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 53\~562,06\~грн, з яких: 33\~237,13 грн за тілом кредиту, 191,39 грн за процентами, 20\~133,54 за комісією. Мотиви прийнятого рішення Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.\~1 ст.\~526 ЦК України).\~ За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.\~1 ст.\~1054 ЦК України).\~ Згідно з ч.\~2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.\~1 ст.\~1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч.\~1, 2 ст.\~1078 ЦК України). Згідно з приписами ст.\~526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору чи вимог закону. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком, зокрема за тілом кредиту та процентами за користування останнім. Натомість не може погодитися з нарахованою комісією. Так, відповідно до п.\~1.1, 1.2. кредитного договору №\~22037000217960 від 11.11.2019 передбачено стягнення з позичальника щомісячної комісії, але не зазначається за що саме. Здійснення розрахунково-касового обслуговування та ведення кредитної справи включається до обсягу наданих послуг у виді кредитування та здійснюється банком на свою користь. Відтак стягнення за це додаткових коштів у виді комісії є порушенням прав споживача. Зокрема, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому положення п.\~1.1, 1.2. вказаного кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту у виді комісії є нікчемними відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст.\~11, ч.\~5 ст.\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків за подібних відносин дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 204/224/21 (постанова від 06.11.2023). Відтак, зібрані у справі докази у поєднанні з означеними приписами норм права вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення боргу, нарахованого первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» в розмірі 33\~428,52 грн, з яких: 33\~237,13 грн за тілом кредиту, 191,39 грн за процентами. Щодо судових витрат Відповідно до ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 28\~688,11 грн, що становить 62,41\~% від ціни позову, відтак судові витрати, які належить стягнути з відповідача становлять 1\~511,84\~грн (2\~422,40 х 62,41% / 100\~%). Окрім судового збору, до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до вимог ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п.\~1 ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України). 02.01.2025 між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кеню Д.В. укладено договір про надання правничої допомоги №\~43453613. Обсяг наданих послуг адвоката та їх вартість відображено у акті приймання-передачі виконаних робіт від 03.06.2025 на загальну суму 5\~000 грн. Доказів оплати не надано. Аналізуючи подані представником позивача документи про сплату витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Відтак, позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Оцінюючи предмет позову у цій справі суд доходить висновку, що наразі існує усталена судова практика щодо стягнення факторами кредиторської заборгованості за договорами споживчого кредиту. Отже предмет позову не вимагає витрачання значної кількості часу для формування позиції позивача, вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів. Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд уважає, що стягнення з відповідача коштів в розмірі 3\~000 грн буде пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, означена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача у порівнянні із сумою заборгованості за кредитним договором, що підлягає до стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: partial