Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява позовом\~\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Кредитна спілка «ІНТЕР-ІНВЕСТ» про стягнення грошових коштів в порядку регресу за кредитним договором. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 12\~жовтня 2020\~року Дергачівським\~районним судом\~Харківської області\~по справі\~№619/3380/20\~прийнято заочне\~рішення,\~яким позовні\~вимоги Кредитної\~спілки «ІНТЕР-ІНВЕСТ»\~задоволено,\~стягнуто солідарно\~з позивача\~та відповідача\~на користь\~Кредитної спілки\~«Інтер Інвест»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№120418-3434516795\~від 12.04.2018\~у розмірі\~70543\~грн.\~90\~коп.\~та судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору у\~розмірі 2102,00\~грн.\~Вказане рішення\~було обґрунтовано,\~в тому\~числі,\~наступними обставинами:\~12\~квітня 2018\~року член\~кредитної спілки\~ [PERSON] \~надав до\~Кредитної спілки\~«Інтер -\~Інвест» письмову\~заяву про\~видачу кредиту\~на суму\~21500,00\~грн на\~строк 24\~місяці під\~64,20\~%\~річних для\~споживчих потреб.\~У якості\~забезпечення кредитного\~договору [PERSON] \~була запропонована\~фінансова порука\~члена Кредитної\~спілки [PERSON] ,\~без майнового\~забезпечення.\~12\~квітня 2018\~року між\~КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ»\~та відповідачем\~підписано кредитний\~договір №\~120418-3434516795,\~за яким\~КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ»\~зобов`язувався\~на умовах\~платності,\~зворотності,\~строковості та\~забезпеченості в\~порядку та\~на умовах\~договору,\~надати Відповідачеві\~кредит у\~розмірі 21500,00\~грн на\~строк 24\~місяці під\~64,20\~%\~річних для\~споживчих потреб.\~У якості\~фінансового забезпечення\~кредитного договору\~№ 120418-3434516795,\~підписаний договір\~поруки від\~12.04.2018\~року між\~КС «Інтер\~-\~Інвест» та\~позивачем.\~ Внаслідок\~неналежного виконання\~відповідачем взятих\~на себе\~зобов`язань\~за кредитним\~договором утворилась\~заборгованість у\~розмірі 70543,90\~грн.,\~з яких:\~відсотки у\~розмірі 32162,64\~грн.,\~основний борг\~у розмірі\~21500,00\~грн.;\~3%\~річних у\~розмірі 10750,00\~грн.;\~втрати від\~інфляції 6131,26\~грн.\~Позивач,\~як поручитель,\~виконав всі\~зобов`язання відповідача\~перед третьою\~особою та\~сплатив суму\~боргу відповідно\~до рішення\~Дергачівського районного\~суду Харківської\~області по\~справі №619/3380/20\~від 12.10.2020\~року,\~про що\~свідчить довідка\~№ 120418-3434516795\~від 17.05.2021\~року. Оскільки він, як майновий поручитель за кредитним договором № 120418-3434516795 від 12.04.2018 року виконав зобов`язання боржника (відповідача) перед КС «ІНТЕР- ІНВЕСТ», то до нього перейшло право вимоги від боржника відшкодування сплаченої суми. Окрім того, в результаті того, що відповідач, достеменно знаючи про виконання мною зобов`язань за кредитним договором, станом на момент звернення до суду, не відшкодував йому сплачену суму грошових коштів, він вважаю, що має право на відшкодування інфляційних витрат за період часу з 15.05.2021 року по момент звернення до суду. Станом на 26.12.2023 року загальна сума вимог дорівнює 97854,90 грн. та складається з: заборгованість за зобов`язаннями:70 543,90 грн, застосовані санкції: 27 311,00 грн. (інфляція) = 27 311,00 грн. Ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 24.09.2025. Відповідно до ухвали суду від 23.10.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 20.11.2025. Позивач у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання, яке не вручено у зв`язку з відсутністю адресета за вказаною адресою. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 12 квітня 2018 року член кредитної спілки [PERSON] надав до Кредитної спілки «Інтер - Інвест» письмову заяву про видачу кредиту на суму 21500,00 грн на строк 24 місяці під 64,20 % річних для споживчих потреб. 12 квітня 2018 року між КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ» та [PERSON] підписано кредитний договір № 120418-3434516795, за яким КС «ІНТЕР-ІНВЕСТ» зобов`язувався на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах договору, надати Відповідачеві кредит у розмірі 21500,00 грн на строк 24 місяці під 64,20 % річних для споживчих потреб. 12.04.2018 підписаний договір поруки між КС «Інтер - Інвест» та [PERSON] , у якості фінансового забезпечення кредитного договору № 120418-3434516795 від 12.04.2018. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 70543,90 грн., з яких: відсотки у розмірі 32162,64 грн., основний борг у розмірі 21500,00 грн.; 3% річних у розмірі 10750,00 грн.; втрати від інфляції 6131,26 грн. 12 жовтня 2020 року Дергачівським районним судом Харківської області по справі №619/3380/20 прийнято заочне рішення, яким позовні вимоги Кредитної спілки «ІНТЕР-ІНВЕСТ» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Інтер - Інвест» заборгованість за кредитним договором №120418-3434516795 від 12.04.2018 у розмірі 70543,90 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до довідки №120418-3434516795 від 17.05.2021, виданої Кредитною спілкою «Інтер Інвест», [PERSON] , як поручитель [PERSON] , виконав зобов`язання боржника за кредитним договором №120418-3434516795 від 12.04.2018, відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12.10.2020, у повному обсязі, а саме у сумі 72645,90 грн. Відповідно до чч.1 ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1\~ст.546 ЦК України). За нормами чч.1,2 ст.553 та чч.1,2\~ст.554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно\~ст.544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Відповідно до ч.2\~ст.556 ЦК України\~до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Зважаючи на вищенаведені норми та обставини справи позивач вважає, що він будучи поручителем, який виконав боргові зобов`язання кредитора в повному обсязі, а тому має право звернутися до боржника із зворотною вимогою. Згідно ч.ч.1,2ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.\~\~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути на свою користь з відповідача суму боргу, сплачену за відповідача за кредитним договором № 120418343451679 від 12.04.2018 в сумі 72645,90 грн. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей55,124\~Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~встановлено, що\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд приходить до висновку, що [PERSON] , виконуючи свої зобов`язання за договором поруки, здійснив виплату заборгованості за кредитним договором, укладеним відповідачем з Кредитною спілкою «Інтер-Інвест», але не отримав відшкодування сплачених сум від відповідача, у зв`язку з чим у подальшому набув право вимоги до відповідача на повернення вищевказаних грошових коштів в порядку регресу. Відповідно до ч. 1ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 2ст.\~22\~ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1ст.\~1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також беручи до уваги, що рішення суду від 12.10.2020 відповідачем не виконане, а отже не припиняє правовідносин між сторонами, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунку наданих позивачем, розмір інфляційних втрат від невиконання відповідачем зобов`язання щодо погашення 70543,90 грн боргу за період з 15.05.2021 по 30.11.2023 становить 27311,00 грн Суд перевірив правильність нарахування вказаних сум, а тому прийняв до уваги зроблений позивачем розрахунок. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню. Згідно з п. 4 ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягнувши з відповідача на його користь понесені позивачем витрати в порядку регресу, а саме заборгованість 99956,90 грн, з яких: 70543,90 грн сума боргу відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/3380/20 від 12.10.2020 року; 2102,00 грн сума судових витрат по сплаті судового збору та 27 311,00 грн втрати від інфляції за період з 15.05.2021 року по 26.12.2023 року. Оскільки позивач, відповідно до вимог\~ст.\~5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн у відповідності до\~ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved