Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

[PERSON] (далі - Заявник) звернувся в суд із вказаною заявою, яку мотивував наступним. З 30 вересня 2020 року між заявником та [PERSON] (далі - Заінтересована особа 1) укладено шлюб. Фактично спільно проживати за однією адресою ( [ADDRESS] ) почали проживати з 2018 року. Мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Від першого шлюбу [PERSON] вони спільно виховують і її сина [PERSON] , [INFO] , який на час подачі позову має повних 10 років. Заявник на даний час проходить службу у Збройних силах України та має стабільний дохід, здатний фінансово утримувати членів сім`ї. За медичними показниками фізично здоровий. Непогашених судимостей за кримінальні правопорушення не має. На даний час місцем проживання заявника, [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] являється домоволодіння, що належить сестрі заявника - [PERSON] . Умови проживання сім`ї задовільні, створені усі умови для виховання і розвитку дітей. Рідний батько (заінтересована особа 2) має аліментні зобов`язання по утриманню сина [PERSON] , але не заперечує проти усиновлення дитини заявником. Також не заперечує проти усиновлення дитини і його мати. Доцільність усиновлення підтверджена висновком органу опіки та піклування. У зв`язку з вказаним заявник просив суд оголосити його усиновлювачем [PERSON] , із внесенням змін до актових записів цивільного стану дитини. Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року у зв`язку з наявними недоліками заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року після приведення заяви та додатків у відповідності до вимог ЦПК України по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні заявник просив заяву задовольнити. Заявник додатково пояснив, що житлом, де проживає його родина, вони користуються на безоплатній основі і фактично там живуть тільки члени його сім`ї. Раніше будинок належив його матері, але вона переоформила його на його сестру. При обстеженні умов проживання дитини сестра як власник майна була присутня, але з невідомих йому причин про неї відомості в акті не були відображені. Тривалий час на прожиття родини він заробляв самозайнятими підрядними роботами та вів особисте господарство, працював в Національній горілчаній компанії. До служби в армії його середній місячний дохід складав 12-15 тисяч гривен, тоді як зараз у Збройних Силах України з 03 вересня 2025 року (дати мобілізації) він отримує щомісячно 17 тисяч гривен. Його доходи є сталими та стабільними, він здатний забезпечити членів сім`ї усім необхідним. До [PERSON] він ставиться як до рідного сина, і той в свою чергу теж вважає і називає його татом. Між ними існує духовна спорідненість, заявник активно приймає участь у його вихованні, тоді як рідний батько з ним не спілкується, ніякої участі у вихованні дитини не приймає. Дитина потребує рівноцінної батьківської уваги і заявник бажає, що дитина не відчувала жодної різниці у ставленні до себе поряд з рідним братом та сестрою. А тому виникла необхідність в усиновленні [PERSON] , через що юридично можна оформити відомості про батьківство заявника та спільне прізвище та відповідне по-батькові. В 2022 році заявника було засуджено за крадіжку майна, але судимість за вказане вже погашена. Раніше процедуру усиновлення розпочати не могли через поведінку та віддалене місце знаходження рідного батька дитини, отримати від нього згоду на усиновлення становило певні труднощі. Заінтересована особа [PERSON] пояснила, що подану заяву вона підтримує повністю. Заявник займається і цікавиться життям сина [PERSON] . Рідний батько сина раніше не надавав згоди на усиновлення, але з часом вдалось домогтись отримати від нього нотаріальну згоду. Рідний батько ніякої участі в житті дитини не приймає, і де він фактично зараз проживає їй не відомо. Родинна живе в достатку і заявник турбується про [PERSON] на рівні з іншими дітьми. Родина не одразу зареєструвала місце проживання сина, так як тривалий час не отримували згоди рідного батька на це. Представник органу опіки та піклування не заперечувала проти задоволення заяви. Опитана в судовому засіданні [PERSON] повідомила, що заявник є її братом, і його сім`я проживає з дозволу в належному їй домоволодінні по [ADDRESS] . Інші особи там не живуть, так як мати проживає в м. Києві, а вона мешкає у свого чоловіка з цивільного шлюбу. [PERSON] була присутня при обстеженні умов проживання дітей, і не заперечувала проти цієї процедури. Діти родини заявника забезпечені усім необхідним, до [PERSON] заявник відноситься як до рідного сина. До служби в армії, заявник та дитина спільно проводили час, ходили на риболовлю, магазин. Опитаний [PERSON] пояснив, що бажає бути з заявником, називав його батьком, і висловив бажання, щоб в свідоцтві про народження дитини саме заявник був записаний його батьком. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Заявник [PERSON] та [PERSON] спільно проживають з 2018 року, що підтверджується копією характеристики з місця проживання заявника, та з 30 вересня 2020 року перебувають у шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. У шлюбі в них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , і таке підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, де батьками дітей значаться [PERSON] та [PERSON] . Також, [PERSON] має сина [PERSON] , який народився [INFO] у стосунках з [PERSON] , про що мається відповідний запис про його батьківство в копії свідоцтва про народження дитини. [PERSON] та [PERSON] з дітьми значаться зареєстрованими в будинковолодінні по [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідних відомостей ЦНАП. При цьому самі [PERSON] та [PERSON] зареєструвались в один день [INFO] , тоді як діти [PERSON] з 21.12.2020 року, тобто з місяця свого народження, а [PERSON] та [PERSON] тільки з 11.01.2021, тобто трохи більше через два роки з часу спільного проживання [PERSON] та [PERSON] . З пояснень сторін у справі суду стало зрозуміло, що пізня реєстрація місця проживання останніх дітей була проведена через необхідність офіційної реєстрації [PERSON] , тільки після отримання згоди рідногобатька, тоді як фактично дитина проживала за вказаною адресою без реєстрації з початку спільного проживання та стосунків заявника та його матері, тобто з 2018 року. Домоволодіння, де проживає родина належить сестрі заявника - [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання від 08 вересня 2025 року в будинку створені всі умови для проживання дітей. По місцю проживання [PERSON] характеризується позитивно, скарг на нього не надходило, алкогольними напоями не зловживає, фізично здоровий та непогашених судимостей не має. [PERSON] являється військовослужбовцем ЗСУ та має стабільний дохід, до мобілізації також забезпечував свою родину як офіційними заробітками, так і окремими підробітками. Як було встановлено під час судового розгляду, в тому числі шляхом опитування неповнолітнього [PERSON] , заявник має тісний зв`язок із [PERSON] , що притаманно стосункам батька та сина, дитина виховується у рівних умовах зі своїм братом та сестрою, а по місцю навчання умови виховання [PERSON] характеризують зі сторони належної уваги та виховання. Заявник та [PERSON] виявляють увагу і повагу один до одного, заявник цікавиться інтересами дитини, дбає про його духовний розвиток та проводить вільний від служби час із ним, загалом вони обоє фізично здорові, хоч дитина і страждає на гіперметропічний астигматизм, але таке порушення зору не є протипоказанням для усиновлення. [PERSON] виявив бажання усиновити [PERSON] , проти чого не заперечує згідно нотаріальних заяв його рідний батько [PERSON] та рідна матір [PERSON] та орган опіки та піклування склав висновок доцільності цього. Також волевиявлення на усиновлення судом з`ясовано у дитини, проти чого неповнолітній [PERSON] не висловлював заперечень, підтвердив стійкий духовний та сімейний зв`язок із заявником та усіма членами родини. Суд приймає до уваги, що згідно статті 213 Сімейного кодексу України [PERSON] має переважне право на усиновлення [PERSON] , так як саме в його сім`ї виховується дитина, він є чоловіком матері дитини. Також, рідний батько [PERSON] не проти усиновлення дитини, та безпосередньої участі у виховання дитини не приймає, тоді як вихованням його сина займається заявник, і в його родинні створенні рівні умови розвитку декількох дітей, в незалежності від походження від батька. Суд знаходить підтвердженим той факт, що тривалий час заявник не міг отримати згоду рідного батька дитини на усиновлення, що не залежало від волі заявника, хоча самим процесом усиновлення почав займатись задовго до подачі заяви до суду, що випливає з того, що фактично дитина проживати в родині заявника почала з часу початку відносин з її матір`ю, окремі витяги про реєстрацію членів родини він почав формувати ще в 2020 та 2023 роках, як і витяг про відсутність судимості ще 25 березня 2025 року, нотаріально завірену заяву матері про відсутність заперечень на усуновлення отримав ще 19 жовтня 2023 року, тоді як аналогічну заяву від рідного батька тільки 01 липня 2024 року. Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення дитини судом не встановлено. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статі 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище усиновлювача, суд встановив, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника немає, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявник є здоровою людиною, має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Також суд встановив, що заявник судимостей не має, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, хронічних захворювань та протипоказань щодо усиновлення дитини не має, є працездатною особою, військовослужбовець, отримує грошове забезпечення, має належні житлові умови для проживання дитини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, він має здібності особи, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. Тому, суд приходить до висновку, що даному усиновленню немає ніяких перешкод і вимоги заявника повинні бути задоволені, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Враховуючи наведені обставини заяви про усиновлення, які доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а також відсутність підстав, передбачених ст. 222 СК України, за яких особа не може бути усиновлювачем, суд дійшов висновку про те, що усиновлення [PERSON] , [INFO] громадянином [PERSON] , [INFO] відповідатиме найвищим інтересам дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. У відповідності з частиною 1 статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу, суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 233 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до статті 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Суд, враховуючи обставини по справі, а саме, що запис заявника батьком усиновленої ним дитини, відповідає інтересам дитини, що усиновлюється, вважає можливим задовольнити заяву в частині таких змін. Згідно ч.4. ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника. На підставі викладеного та

Outcome: approved