Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 19.09.2025 до Софіївського районного суду через систему «Електронний суд» надійшов цивільний позов ТОВ ФК "Кредит Капітал" до відповідача [PERSON] згідно вимог якого представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту №2855522 від 24.01.2022 у розмірі 14196,30 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.. В обґрунтування позову вказав, що 24.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронному вигляді було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2855522, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 3000,00 грн та зобов`язався повернути ці кошти і сплатити проценти. Відповідач своїх зобов`язань за споживчим кредитом не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 10.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, у відповідності до умов якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель Заборгованості). Таким чином ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у розмірі 14196,30 грн, з яких: 3000,00 грн - тіло кредиту, 11196,30 грн - заборгованість за відсотками. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи у спрощеному позовному провадження з викликом сторін. За клопотанням представника позивача витребувано у банківській установі АТ КБ «ПриватБанк» банківську інформацію, що містить відомості про емітування банківської картки на ім`я відповідача, факт зарахування коштів на банківську картку за вказаним споживчим кредитом. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, що підтверджено відповідним клопотанням поданого до суду. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема розміщенням оголошення про виклик на сайті Судової влади, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань до суду не надавав, правом на відзив не скористався. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 24.01.2022 між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2855522, згідно якого ТОВ "Лінеура Україна" надало відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн шляхом перерахування вказаної суми коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Строк кредиту 360 днів, Стандартна процентна ставка 1,99% в день застосовується в межах строку кредиту, знижена процентна ставка 0,6 % в день. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Зазначений договір був підписаний електронним підписом відповідача Р269, 24.01.2022 о 17:48:11. На підтвердження перерахування коштів позивачем надано інформацію ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 14.08.2025 за вих. №7/14144, з якої вбачається успішність проведеної операції, зокрема зарахування коштів на № картки [NUMBER] у розмірі 3000,00 грн., № транзакції 1054906544, дата прийняття 24.01.2022 17:50, номер замовлення 2855522_1643039404. Окрім того, на виконання вимог ухвали суду від 22.09.2025, щодо витребування банківської інформації, до суду надано інформацію згідно якої підтверджено, що у АТ КБ «ПриватБанк» було емітовано банківську картку на ім`я [PERSON] , № карти [NUMBER] , 24.01.2022 було здійснено переказ коштів у сумі 3000,00 грн, інформація про платника відсутня (а.с.28). Згідно наданого розрахунку заборгованості за Договором №2855522 від 24.01.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 10.08.2023, заборгованість відповідача становить 14196,30 грн., а саме 3000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 11196,30 грн. заборгованість за відсотками. В свою чергу відповідач користувався кредитними коштами, заборгованість за кредитним договором останній не погасив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 10.08.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №ККУ-10082023, у відповідності до умов якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель Заборгованості). Таким чином ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у розмірі 14196,30 грн, з яких: 3000,00 грн - тіло кредиту, 11196,30 грн - заборгованість за відсотками. Вказане підтверджується копією зазначеного договору факторингу та витягу з реєстру боржників до вказаного договору. У досудовій вимозі позивачем відповідача повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №2855522 та про необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором. Правове врегулювання правовідносин. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 УК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Зважаючи, що доказів повернення боргу відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень\~статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу надав договір № 0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025, укладена між позивачем та АО «Апологет», акт №454 надання послуг від 05.09.2025, згідно якого сторонами узгоджено суму послуг у розмірі 8\~000 грн, детальний опис наданих послуг до акту № 454 від 05.09.2025 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, відповідно до якого зазначено перелік послуг, зокрема адвокатом проведено усну консультацію клієнта, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта та подання заяви до суду від імені клієнта . Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої\~статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Враховуючи вищевикладене, зважаючи на складність справи, яка є справою незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт, зокрема те, що надання правової допомоги полягало у складанні позовної заяви та додатків до неї, надання усної консультації, тому суд доходить висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн., та є завищеним. За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., як такий, що відповідатиме принципу співмірності із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача. Крім того, відповідно до положення\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., який сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: partial