Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні приміщенням, що належить їй на праві приватної власності, зокрема, частиною торгово-офісного приміщення [ADDRESS] , що включає торговий зал (площею 21,5 кв. м.), коридор (6,5 кв. м.), коридор (5,2 кв. м.), туалет (2,4 кв. м.) і кабінет (16,4 кв. м.), припинити використовувати у комерційних цілях та звільнити вищевказані приміщення протягом доби від особистих речей, торгового обладнання, товарів, включно з документацією та готівкою, що знаходяться у сейфі, та передати їй ключі від сейфу та кабінету, утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення у майбутньому перешкод в користуванні позивачкою відповідними приміщеннями. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020 р., у справі № 607/19543/18, яке набрало законної сили, [PERSON] на праві приватної власності належить частина торгово-офісного приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зокрема: торговий зал (площею 21,5 кв. м.), коридор (6,5 кв. м.), коридор (5,2 кв. м.), туалет (2,4 кв. м.) і кабінет (16,4 кв. м.). Решта приміщення виділено у власність відповідача [PERSON] . Однак, відповідач упродовж чотирьох років системно перешкоджає позивачу у доступі до її приватної власності, продовжує займати вказані приміщення та використовувати, без належних правових підстав, у комерційних цілях та без згоди позивача. Зокрема, відповідач розмістила у належній позивачу, частині торгово-офісного приміщення свої особисті речі, торгове обладнання, товар, документацію, готівку тощо. Крім того, позивач зазначив, що вона не має доступу до належного їй кабінету, що закривається відповідачем на ключ. Внаслідок ненадання відповідачем доступу до належних позивачу приміщень, остання неодноразово зверталась до органів поліції. На підставі наведеного, позивач просить позов задоволити. Ухвалою судді від 04.02.2025 у даній справі відкрито провадження та ухвалено провести її розгляд у порядку загального позовного провадження. Крім цього, судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, фізичну особу - підприємця [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Майка А.Б. 31.03.2025 подав суду відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача позову не визнає. Зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020 року, у справі №607/19543/18, зобов`язано сторони при розподілі торгово-офісного приміщення №6 вул. по вул. Київська, будинок №11-Б, здійснити ряд будівельних робіт відповідно до висновку експерта від 05.08.2019 року №388/389/19-22. Проте, позивач не вчиняє жодних дій щодо проведення вказаних робіт по розподілу спірного приміщення, не отримує дозвіл в органах архітектурно-будівельного контрою про їх початок, а також відповідного проекту на виконання таких робіт. Зазначив, що у разі, якщо заявник вважає, що йому чиняться перешкоди у доступі до об`єкта власності чи перешкоди у виготовленні робочого проекту по переплануванню приміщень згідно прийнятого варіанту поділу, виготовленого ліцензованою проектною організацією, звернення за погодженням в управлінні містобудування та архітектури, реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт або відмову у такій реєстрації чи перешкоди у виконанні робіт, будівельних робіт по переплануванню, то його інтерес може бути захищений в межах іншого позову. Також, звертає увагу суду на те, що стороною позивача звернень до відповідача щодо досягнення домовленості про виділення в натурі частки у спільному майні не направлялись. Вважає, що позивач не вживала жодних заходів щодо досягнення домовленості про виконання ремонтно-будівельних робіт по поділу даного приміщення, про необхідність виготовлення робочого проекту на проведення робіт по переплануванню та облаштуванню окремого входу та окремих комунікацій і подальшого затвердження цього проекту у відповідних органах архітектурно - будівельного контролю. На підставі наведеного, у задоволенні позову просить відмовити. Позивач [PERSON] 16.05.2025 подала суду відповідь на відзив, у якому вказує, що остання надала докази чинення відповідачем їй перешкод у доступі до спірного приміщення, у тому числі електронні, зокрема відеофіксацією від 17.01.2023 р., з якого вбачається, як відповідач разом із третьою особою, яка стояла біля входу до приміщення магазину перешкоджали їй зайти туди. Факт перешкоджання, на думку сторони позивача зафіксовано актом обстеження від 17.01.2023 р., а також відповіддю на її звернення із органів поліції. Також, зазначає, що на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020 р., у справі № 607/19543/18, нею було здійснено переказ коштів [PERSON] на суму 32480 грн. згідно квитанції АТ «Укрпошта» від 30.03.2021 р., як компенсації вартості її частки у спірному приміщенні, від отримання яких відповідач відмовився. Крім того, позивачем 11.11.2021 року та 29.12.2022 року відповідачу направлено рекомендовані листи із вимогою про усунення перешкод в користуванні майном. Також, звертає увагу суду на ту обставину, що Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради відмовлено позивачу в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з метою проведення будівельних робіт, оскільки відсутня згода іншого співвласника спірного приміщення. Крім цього, зазначила, що Відділом ДВС у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист, який видано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.12.2020 повернуто без виконання. Крім того, звертає увагу суду, що позивачем неодноразово направлялась відповідачу рекомендованою кореспонденцією пропозиція надати нотаріально засвідчену згоду на реконструкцію торгово-офісного приміщення [ADDRESS] , однак адресат відмовився від його отримання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа - підприємець [PERSON] письмових пояснень з приводу позовних вимог суду не надавав. 27 червня 2025 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Майка А.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечив з підстав наведених у відзиві на позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа - підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся вчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020 р., у справі № 607/19543/18, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та припинення права спільної часткової власності. Ухвалено виділити у власність [PERSON] за рахунок її частки у праві власності на торгово-офісне приміщення №6 по [ADDRESS] наступні приміщення; 2б торговий зал, площею 21,5 кв.м., 3 коридор, площею 6,5 кв.м., 5 коридор, площею 5,2 кв.м., 7 туалет, площею 2,4 кв.м., 8 кабінет 16,4 кв.м., згідно Варіанту №1 (Додаток № 3) висновку експерта за №388/389/19-22 від 05 серпня 2019 року. Припинено право спільної часткової власності [PERSON] на приміщення [ADDRESS] . Решту приміщення №6 по [ADDRESS] , а саме: 1-торговий зал пл. 20,7 кв.м., 2а- торговий зал пл. 22,7 кв.м., 4 кладова, пл. 4.3 кв.м. залишити у власності [PERSON] . При розподілі торгово-офісного приміщення №6 по вул. Київській, 11Б в приміщенні 2 влаштувати розділяючи перегородку розділивши дане приміщення на два окремих приміщення 2а та 2б; між приміщеннями 3 та 4 демонтувати дверний блок та замурувати дверний проріз;між приміщеннями 1 та 4 пробити дверний проріз та встановити дверний блок;в приміщені 4 влаштувати туалет; для входу в приміщення 2б демонтувати вікно та влаштувати вхідні засклені двері та віконний блок відповідно до висновку експерта від 05.08.2019 року №388/389/19-22. Стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] 32 480 грн. компенсації зменшення її частки. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, не підлягають доказуванню обставини розподілу між сторонами торгово-офісного приміщення [ADDRESS] та виділення їх у власність позивачу та відповідачу. \~ \~ \~ \~Згідно Технічного паспорту на громадський будинок, складеного 23.01.2019 ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», загальна площа торгово-офісного приміщення по [ADDRESS] , приміщення 6 становить 99,7 кв.м. Вказане приміщення складається із: 1 торговий зал, площею 20,7 кв.м., 2 торговий зал, площею 44,2 кв.м., 3 коридор, площею 6,5 кв.м., 4 кладова, площею 4,3 кв.м., 5 коридор, площею 5,2 кв.м., 7 туалет, площею 2,4 кв.м., 8 кабінет 16,4 кв.м. \~ \~ \~ \~ На виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020 р. у справі №607/19543/18, 02 липня 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист. Як вбачається із інформації, викладеній у листі Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №375 від 26.01.2023 року, адресованого позивачу, за результатами проведеної працівниками Тернопільського РУ поліції перевірки встановлено, що [PERSON] по [ADDRESS] перешкоджали в доступі до торгово - офісного приміщення №6. Також, згідно інформації викладеній у листі Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №52004-2024 від 27.12.2024, адресованого [PERSON] , у частці приміщення по [ADDRESS] , яка належить позивачу знаходиться магазин « [INFO] », де підприємницьку діяльність здійснює ФОП [PERSON] та яка користується усім приміщенням. Як вбачається із інформації викладеній у листі ФОП [PERSON] , адресованого представнику відповідача адвокату Майці А.Б., ФОП [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність у нежитловому приміщенні [ADDRESS] , що полягає у роздрібній торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах. Вказаним приміщенням ФОП [PERSON] користується на підставі договору оренди укладеного між власником приміщення [PERSON] …Все торгове обладнання, всі товари, сейф та всі інші речі, які знаходяться у нежитловому приміщенні [ADDRESS] належать ФОП [PERSON] . Згідно інформації, викладеній у листі ОСББ «Київська, 11Б», адресованого представнику відповідача адвокату Майці А.Б., у нежитловому приміщенні [ADDRESS] здійснює підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] (роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах). В підтвердження користування вказаним приміщенням ФОП [PERSON] надано для огляду копію договору оренди, укладеного із власником приміщення [PERSON] …За результатами проведення обстеження нежитлового приміщення № 6 по [ADDRESS] , в межах компетенції ОСББ «Київська, 11 Б» та зі слів [PERSON] з`ясовано, що все торгове обладнання, всі товари, сейф та всі інші речі, які знаходяться у нежитловому приміщенні [ADDRESS] належать ФОП [PERSON] у судовому засіданні відеозаписом події, яка мала місце 17.01.2023 встановлено факт недопуску позивача, у присутності свідків, в приміщення [ADDRESS] , у тому числі чоловіком відповідача, третьою особою - ФОП [PERSON] .. Крім цього, всередині приміщення, в усій частині торгового залу, частину із якого виділено у власність позивача, зафіксовано наявність торгових прилавків та товару на них. На вимогу позивача про звільнення частини торгового залу, відповідач відмовилась. Як вбачається із актів обстеження торгово-офісного приміщення №6 по [ADDRESS] на предмет звільнення належних [PERSON] приміщень від речей і присутності [PERSON] від 17.01.2023, підписаних [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у них зазначено, що потрапити всередину торгово-офісного приміщення [ADDRESS] є неможливим, оскільки [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] перешкоджає потрапити їй всередину шляхом фізичного блокування входу. При вході у приміщення розміщено вивіски «Продукти», «Алкоголь», «Сигарети», «Побутова хімія», «Дитячий одяг» та графік роботи. Візуально через вікна та двері вбачається, що в приміщеннях належних [PERSON] розміщено торгівельні прилавки, на яких міститься товар…Також, належні [PERSON] приміщення: - 2б торговий зал, площею 21,5 кв.м., 3-коридор площею 6,5 кв.м., 5-коридор, площею 5,2 кв.м., 7 туалет, площею 2,4 кв.м., 8 кабінет площею 16,4 кв.м. не звільнені від речей і присутності [PERSON] , а саме в цих приміщеннях остання здійснює підприємницьку діяльність торгівлю, розміщує в них своє обладнання, товари та інші речі, чим створює перешкоди в користуванні [PERSON] своїми приміщеннями. Позивачем неодноразово, а саме 09.11.2021, 29.12.2022 направлялись вимоги рекомендованими листами відповідачу про усунення їй перешкод у користуванні спірним майном та звільнення його від усіх наявних речей, які повернуто за закіченням терміну зберігання. Також, позивачем на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020 р., 30.04.2021 здійснено перерахування [PERSON] 32 480 грн. компенсації зменшення її частки у спірному майні, які остання відмовилась отримувати, про що свідчить квитанція АТ «Укрпошта» від 30.04.2021. Як вбачається із наказу Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради від 20.12.2022 №683, відмовлено [PERSON] у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція торгово-офісних приміщень №6 за адресою: [ADDRESS] » на земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:05:002:0123 на підставі п.1 ч.4 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Як вбачається із інформації, викладеній у листі Управління містобудування, архітектури та кадастру від 05.01.2023 №260-ф/2023, адресованій [PERSON] , на звернення позивача №23013/22 від 08.12.2022 щодо видачі їй містобудівних умов та обмежень на об`єкт будівництва «Реконструкція торгово-офісних приміщень №6 за адресою: [ADDRESS] », Управлінням містобудування, архітектури та кадастру відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки відповідно до п.1 ч.4 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» внаслідок неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень…Подальший розгляд даного питання можливий після звернення власника або користувача земельної ділянки щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] із згодою співвласника приміщень 6 за адресою [ADDRESS] . Позивачем 02.02.2023 направлено відповідачу рекомендованим листом вимогу про надання згоди на реконструкцію торгово-офісного приміщення [ADDRESS] відповідно до якої [PERSON] просила [PERSON] надати нотаріально засвідчену згоду на проведення реконструкції торгово-офісного приміщення №6 по вул..Київській, 11б у місті Тернополі, на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.12.2020 року у справі №607/19543/18, яке залишилось відповідачем без реагування. Згідно з частиною першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої\~статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За правилами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина 2\~статті 386 ЦК України). Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. Як уже зазначав суд, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020 р., у справі № 607/19543/18, яке набрало законної сили, виділено у власність [PERSON] за рахунок її частки у праві власності на торгово-офісне приміщення [ADDRESS] наступні приміщення; 2б торговий зал, площею 21,5 кв.м., 3 коридор, площею 6,5 кв.м., 5 коридор, площею 5,2 кв.м., 7 туалет, площею 2,4 кв.м., 8 кабінет 16,4 кв.м., згідно Варіанту №1 (Додаток № 3) висновку експерта за №388/389/19-22 від 05 серпня 2019 року. Припинено право спільної часткової власності [PERSON] на приміщення [ADDRESS] . Решту приміщення [ADDRESS] , а саме: 1-торговий зал пл. 20,7 кв.м., 2а- торговий зал пл. 22,7 кв.м., 4 кладова, пл. 4.3 кв.м. залишено у власності [PERSON] . Звертаючись до суду із цим позовом,\~ позивач покликається на те, що відповідач [PERSON] упродовж чотирьох років системно перешкоджає [PERSON] у доступі до належних їй спірних приміщень, продовжує займати їх та використовує без її згоди у комерційних цілях, розмітивши у них особисті речі, торгове обладнання, товари, документацію. [PERSON] не має доступу до свого кабінету, який зачиняється відповідачем на ключ. Відтак, позивач вважає, що такими діями відповідача порушується його права, як власника виділеного їй майна та створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні цим майном. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, доходить до висновку, що у даному випадку мають місце порушення прав власності позивача відповідачем, шляхом вчинення [PERSON] дій, які полягають у перешкодах позивачу у користуванні зазначеним майном, які виділено у вланість останньої судовим рішенням, а саме не допуску позивача до належного їй майна, зберігання у ньому речей без її згоди, а тому, слід позовні вимоги [PERSON] задоволити частково, усунувши [PERSON] перешкод у користуванні належній їй на праві власності частці торгово-офісного приміщення [ADDRESS] , а саме (приміщенням 2б торговим залом, площею 21,5 кв.м., 3- коридором, площею 6,5 кв.м., 5 коридором, площею 5,2 кв.м., 7 туалетом площею 2,4 кв.м., 8 кабінетом, площею 16,4 кв.м.), зобов`язавши [PERSON] звільнити зазначені приміщення від усіх наявних у них речей (товарів, торгового обладнання), передавши при цьому [PERSON] ключі від усіх вхідних дверей до зазначених приміщень. У решті вимог, відмовити. Задовольняючи позов частково, суд вважає, що проаналізованими вище доказами доведено вчинення перешкод позивачу зі сторони відповідача у користуванні належними їй на праві власності спірними приміщеннями, які виділено їй у власність на підставі судового рішення. При цьому, суд відкидає твердження представника відповідача про те, що позивачем не виконано будівельні роботи, які передбачено виконати при розподілі торгово-офісного приміщення №6 по вул..Київській 11Б, відтак остання не має права ставити вимогу про усунення перешкод у користуванні та доступі до виділених їй у власність приміщень, оскільки наведеними доказами підтверджено факт використання [PERSON] усього спірного торгово-офісного приміщення у своїх цілях, у тому числі тих приміщень, які виділено у власність позивачу, надавши їх своєму чоловіку для здійснення ним підприємницької діяльності, без згоди на це позивача. Також суд зауважує, що наданими позивачем доказами у повній мірі підтверджено не бажання відповідача провести (надати згоду) щодо здійснення будівельних робіт, які передбачено судовим рішенням при розподілі торгово-офісного приміщення №6 по вул..Київській,11Б, як наслідок відмова Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень за адресою: [ADDRESS] . Також суд, приймаючи рішення у справі, вважає, що вимоги позивача про припинення відповідачем використання майна у комерційних цілях зазначених приміщень, а також утримання відповідача від учинення дій, що можуть призвести до виникнення у майбутньому перешкод у користуванні відповідними приміщеннями, не підлягає до задоволення, оскільки, як було з`ясовано судом їх використовує ФОП [PERSON] на підставі договору оренди укладеного із [PERSON] . Проте, вимоги до ФОП [PERSON] позивачем не заявлялись. Крім цього, на думку суду, суд не може приймати рішення про усунення перешкод позивачу у користуванні її майном на майбутнє, оскільки він повинен виходити із дійсних обставин на даний час. Крім цього, відповаідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно до задоволених позовних вимог, які задоволено судом на 70 відсотків, відтак, із відповідача слід стягнути у користь позивача 847,84 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed