Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, у якій просить оголосити померлим його батька [PERSON] , [INFO] , який загинув під час виконання обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини. В обґрунтування своєї заяви вказує, що його батько [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . [INFO] [PERSON] , під час виконання бойового завдання по недопущенню просування противника поблизу населеного пункту Торецьк Донецької області, загинув від отриманих поранень, проте у зв`язку з неможливістю евакуації тіла, вважається зниклим безвісти. 16.11.2024 за фактом зникнення безвісти [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст.115 ККУ, а також до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. У своїй заяві заявник посилається на те, що згідно Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] №291 від 26.12.2024, в результаті проведеного службового розслідування, [PERSON] визнано таким, що зник безвісти 09.11.2024 під час виконання обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини. Встановлено, що солдат [PERSON] під час штурмових дій на ВП «Березень» отримав бойове травмування від ворожого скиду з дрона та, як вбачається з доповіді командира 2 роти спеціального призначення, [PERSON] загинув від отриманих поранень. Через активні бойові дії евакуювати тіло загиблого з місцевості де сталася загибель виявилося неможливим. Тому, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою, оскільки оголошення його батька [PERSON] померлим необхідне йому для державної реєстрації смерті в органах РАЦС, отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством, яка виплачується членам сім`ї загиблого та оформлення спадщини. У судове засідання [PERSON] не з`явився, проте надав клопотання, у якому просив справу розглянути без його участі та задовольнити заяву викладених у ній підстав. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення заяви не заперечує. Представник Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився. До суду надіслано заяву про розгляд справи без участі представника. Представник Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився. Від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Від Міністерства оборони України до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що подана заява не може бути розглянута у порядку окремого провадження і підлягає залишенню без розгляду. Так, ключовою ознакою окремого провадження є безспірність. Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту заявник зазначає, що оголошення померлим [PERSON] необхідне йому для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань по захисту Батьківщини. Представник у поясненнях зазначає, що задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення [PERSON] померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Крім того, задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення [PERSON] померлим безпосередньо вплине на права та обов`язки Міноборони як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення заяви у даній справі у заявника виникнуть підстави для звернення за виплатою одноразової грошової допомоги. Тому, Міноборони заперечує проти розгляду заяви про встановлення юридичного факту, а саме оголошення [PERSON] померлим у порядку окремого провадження на підставі існування спору про право. Також, заявник, звертаючись до суду з заявою про оголошення померлим свого батька, [PERSON] , посилається на ст. 46 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV та вказує на те, що на момент звернення до суду з заявою його батько не з`являється за місцем свого проживання більше 6 місяців від дати, коли його визнано зниклим безвісти за особливих обставин, жодних відомостей про його місце перебування заявнику не надходило. Міноборони звертає увагу на те, що батько заявника визнаний зниклим безвісти за особливих обставин внаслідок участі у бойових діях під час штурмових дій у населеному пункті Торецьк, Донецької області. В силу цього, заява про оголошення [PERSON] померлим має розглядатися з дотриманням положень ч. 2 ст. 46 ЦК України, згідно якої фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій . З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. З тексту зазначеної норми вбачається, що передумовами для оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями є: 1) закінчення воєнних дій. Воєнні дії на території України тривають у зв`язку з повномасштабною агресією російської федерації, внаслідок чого відповідно до положень Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 № 389-VIII (зі змінами) на всій території України указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 було введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України. Тобто, факт початку та завершення воєнних дій передбачає прийняття відповідних рішень уповноваженими суб`єктами владних повноважень. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами) (далі Перелік), станом на дату зникнення безвісти [PERSON] (09.11.2024) територія, на якій останній зник безвісти (поблизу населеного пункту Торецьк, Донецької області) була територією, на якій велись активні бойові дії. Станом на дату надання пояснень, відповідно до того ж Переліку, вказана територія перебуває на окупованій території, і у зв`язку з цим пошукові заходи не завершені. Зважаючи на це, Міноборони вважає, що воєнні дії у розумінні ч. 2 ст. 46 ЦК України на території, де зник безвісти батько заявника, не завершились, в силу чого у суду відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення [PERSON] померлим. 2) сплив нормативно визначеного 2-річного або 6-місячного строку від дня закінчення воєнних дій. Міноборони зазначає, що у ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про можливість оголошення зниклої безвісти у зв`язку з воєнними діями особи померлою після спливу, щонайменше 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи . Зважаючи на зазначене вище, на думку Міноборони, строки, сплив яких є передумовою для можливості відкриття провадження у справі про оголошення особи померлою, які визначені у ч. 2 ст. 46 ЦК України, ще не почали спливати, а тому відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення [PERSON] померлим. Просять залишити без розгляду заяву [PERSON] або ж відмовити у задоволенні такої заяви. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та доводи Міністерства оборони України, суд доходить такого висновку. Як встановлено у судовому засіданні, згідно копії актового запису про народження заявника, його батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (а.с.13). У відповідності до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №323 від 30.10.2024, солдата [PERSON] , який прибув з в/ч [NUMBER] та призначений наказом командира в/ч [NUMBER] від 29 жовтня 2024 року № 348-РС (по особовому складу), на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення в/ч [NUMBER] , вважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою ВОС\~ 100915А/630 (а.с.15). Згідно Витягу з Наказу командира вч [NUMBER] № 336 від 09.11.2024, солдата [PERSON] стрільця - помічника гранатометника 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення, вважати таким, що зник безвісти 09.11.2024 року в н.п. Торецьк Донецької області внаслідок ворожих штурмових дій противника. Наказом командира в/ч [NUMBER] № 331 від 10.11.2024 року, призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини [NUMBER] військовослужбовцем [PERSON] . З витягу з Наказу командира в/ч [NUMBER] № 291 від 26.12.2024 року про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця, вбачається, що на підставі наказу командира вч [NUMBER] від 10.11.2024 року № 331 «Про призначення розслідування за фактом самовільного залишення в/ч», прапорщиком [PERSON] , було проведено службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця солдата [PERSON] , стрільця - помічника гранатометника 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення в/ч [NUMBER] . Встановлено, що згідно рапорту командира 2 роти спеціального призначення в/ч [NUMBER] [PERSON] від 09.11.2024, 09.11.2024 року близько 13 год. 30 хв. від командира надійшла доповідь про бойове травмування військовослужбовця солдата [PERSON] . Попередньо було встановлено, що 09.11.2024, у період з 13 до 14 години, у н.п. Торецьк Донецької області, під час штурмових дій на ВП «Березень», військовослужбовець солдат [PERSON] , отримав бойове травмування від ворожого скиду з дрона. Попередній діагноз: ВОСП лівої руки та ноги. Після чого, солдат [PERSON] продовжував виконувати бойове розпорядження на ВП «Березень». З доповіді від командира 2 роти спеціального призначення, оперативному черговому вч [NUMBER] старшому лейтенанту [PERSON] , вбачається, що о 21 год. 20 хв. солдат [PERSON] загинув від отриманих поранень. У зв`язку з неможливістю проведення евакуації через активні бойові дії солдат [PERSON] вважається зниклим безвісти. Також, у своїх поясненнях солдат [PERSON] , номер обслуги 2 відділення спеціального призначення 1 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення в/ч [NUMBER] , повідомив, що 09.11.2024 він виконував бойові завдання в н.п. Торецьк Донецької області на ВП «Березень» і був свідком подій, як 09.11.2024 у період з 13 до 14 години, під час штурмових дій на ВП «Березень», солдат [PERSON] в результаті вибуху боєприпаса скинутого ворожим БпЛА отримав уламкові поранення лівої руки та ноги. У зв`язку з неможливістю евакуації залишався на позиції і загинув від отриманих поранень о 21 год. 20 хв. Через постійні щільні ворожі обстріли евакуювати тіло було неможливо. Службове розслідування завершено та визнано військовослужбовця [PERSON] , стрільця - помічника гранатометника 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення в/ч [NUMBER] , з 09.11.2024 року таким, що зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини в н.п. Торецьк Бахмутського району Донецької області (а.с.17-18). Зазначене підтверджується також наданим в/ч [NUMBER] Актом службового розслідування. Відповідно до витягу із журналу бойових дій в/ч [NUMBER] , солдат [PERSON] стрілець - помічник гранатометника 2 роти спеціального призначення вч [NUMBER] отримав осколкове поранення лівої руки та ноги внаслідок скиду з ворожого дрону. Солдат [PERSON] зник безвісти, його тіло не евакуйоване. Згідно сповіщення сім`ї № 97 від 11.11.2024 № 1в/1/6043, [PERSON] сповіщено, що її колишній чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , 09 листопада 2024 року зник безвісті під час штурмових дій противника при виконанні завдань по недопущенню просування противника поблизу населеного пункту Торецьк Донецької області (а.с.11-12). 16.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за заявою [PERSON] за фактом зникнення бесвісти її колишнього чоловіка [PERSON] під час штурмових дій противника при виконанні завдань по недопущенню просування противника поблизу населеного пункту Торецьк Донецької області за правовою кваліфікацією правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України (а.с.16). Також [PERSON] значиться в Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с.10). Згідно довідки в/ч [NUMBER] № 690 від 15.01.2025, [PERSON] брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресії рф проти України у період з 07.11.2024 по 09.11.2024 (а.с.14). З інформації наданої заявнику Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.08.2025 року, видно, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (а.с.19). Згідно з частинами першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 293 ЦПК України, окреме провадження\~- це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 3 частини другої\~статті 293 ЦПК України,\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. За приписами ч.ч.1-3 ст.\~46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»\~визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього\~Закону\~особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною третьою\~ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»\~надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього\~Закону\~не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до\~ст. 305 ЦПК України,\~заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється\~ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміну правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. У\~статті 306\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Звертаючись із заявою про визнання [PERSON] померлим (загиблим), заявник зазначав, що рішення суду йому необхідне для державної реєстрації смерті батька в органах РАЦС, отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством, яка виплачується членам сім`ї загиблого та оформлення спадщини. Спору про право з будь-якими особами з приводу вказаного факту у заявника немає. Оголошення особи померлою, засноване на презумпції її смерті, є юридичним фактом, що дає підставу для припущення про припинення цивільної правоздатності цієї особи. Верховний Суд зазначає, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій\~статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою йому необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою (батьком), матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на оформлення спадкових прав та належних соціальних виплат. Відповідно до ст.47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявником, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Щодо заперечень Міністерства оборони України, суд вважає за необхідне зазначити таке. Згідно Постанови КЦС ВС від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті [INFO] . Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 29 січня 2020 року у cправі № 154/2135/17, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою (про яку немає відомостей про місце її перебування в місці її постійного проживання) на підставі частини першої статті 43 ЦК України. Згідно ч.1, ч.2, ч.4 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як видно зі змісту даної норми, законодавець прямо не зобов`язує суд застосовувати правові позиції, викладені у постановах ВС, а лише зазначає про «врахування висновків щодо застосування відповідних норм права». Так, згідно правового висновку викладеного у постанові 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 Великою Палатою Верховного Суду, шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. Даний Наказ втратив чинність 20.03.2025, проте наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до цього Переліку, активні бойові дії на території Торецької міської територіальної громади Донецької області н.п.Торецьк, в районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісти [PERSON] , почались з 07.08.2024 та на даний час бойові дії не припинені. Тобто, станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти [PERSON] активні бойові дії ще не завершені. При цьому, надані заявником і досліджені у судовому засідання докази вказують на те, що від отриманого поранення [PERSON] помер [INFO] , проте евакуювати тіло не виявилося можливим через масований обстріл противником. Разом з цим, результат службового розслідування, призначеного Наказом командира військової частини [NUMBER] від 10 листопада 2024 року № 331, свідчить про те, що встановлені обставини беззаперечно вказують на вірогідну смерть (загибель) [PERSON] у зазначену дату. З огляду на зазначене та за таких обставин, суд доходить висновку про можливість оголошення [PERSON] , померлим до спливу строків вказаних у ч. 2 ст. 46 ЦК України, оскільки таке, на думку суду, забезпечить правову справедливість та правомірні інтереси заявника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим (загиблим) під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні. З урахуванням конкретних обставин справи та досліджених матеріалів справи, суд вважає можливим встановити день вірогідної смерті [PERSON] та оголосити його померлим з [INFO] . Заперечення представника Міністерства оборони України щодо розгляду даної заяви в порядку окремого провадження, оскільки як зазначає представник існує спір про право, який повинен розглядатися у порядку позовного провадження та залишення даної заяви без розгляду, суд не бере до уваги з огляду на таке. Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання. Отже, критерієм наявності спору про право в справах окремого провадження є конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Правові наслідки оголошення особи померлою відповідно достатті 47 ЦК України прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Проаналізувавши предмет та підстави заяви, обставини, на які посилається у своїй заяві заявник, під час вирішення питання про оголошення особи померлою, не вирішується питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки заявника, оскільки останній жодних прав не заявляє, а лише зазначив мету. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 46 ЦК України,

Outcome: approved