Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У липні\~2025\~року [PERSON] через свого представника адвоката Глазкова Є.С. засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення вартості безпідставно набутого майна. Обґрунтовано позов зокрема тим, що 01 травня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір авансу № 1. Згідно з п. 1.1 договору позивач надає відповідачу аванс у розмірі 8500 USDT за послуги з придбання квитків на Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 2025, що відбудеться 31 травня 2025 року на Альянц Арені в Мюнхені, Німеччина. У п. 2.1 договору сторони передбачили, що аванс надається одноразово шляхом оплати у USDT. У пункті 2.2 договору зазначено, що відповідач зобов`язується використати отримані кошти виключно на придбання квитків на вказаний захід. Відповідно до п. 2.3 після придбання квитків відповідач зобов`язується передати їх позивачу протягом травня 2025 року, але не пізніше 30 травня 2025 року. На виконання умов договору позивач 01.05.2025 здійснив перерахунок криптовалютних активів в кількості 8500 USDT з криптогаманця TL1UPCinkBCRRWH2HpuUjW5syKN8K7834W на зазначений в договорі гаманець TEZyQucmnratRqtiL2JiQodEJNF4jV8KPL. Дана транзакція була проведена успішно. Позивач одразу повідомив відповідача про цю транзакцію, відправивши повідомлення з номером транзакції в месенджері WhatsApp на номер телефону відповідача. Відповідач підтвердив цю транзакцію. В подальшому відповідач в телефонних розмовах з позивачем та в листуванні з ним в месенджері запевняв, що білети придбані і він скоро їх відправить. Однак, через деякий час, відповідач перестав відповідати на дзвінки та текстові повідомлення. Будь-яких пояснень з приводу виконання умов договору та передачі білетів не надав. Зобов`язання щодо передачі позивачу білетів до 30 травня 2025 року відповідач не виконав. У зв`язку з цим, позивач на зазначену в договорі адресу електронної пошти відповідача направив повідомлення з вимогою повернення авансу у вигляді 8500 USDT. Дане повідомлення було проігнороване відповідачем, будь-яких відповідей на цей лист відповідач не надіслав та не повернув 8500 USDT, сплачених згідно укладеного договору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24\~липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Крім того, про час і місце розгляду справи по суті відповідач повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01 травня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір авансу № 1 (а.с. 12). Згідно з п. 1.1 договору позивач надає відповідачу аванс у розмірі 8500 USDT за послуги з придбання квитків на Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 2025, що відбудеться 31 травня 2025 року на Альянц Арені в Мюнхені, Німеччина. В п. 2.1 договору зазначається, що аванс надається одноразово шляхом оплати у USDT (на гаманець TEZyQucmnratRqtiL2JiQodEJNF4jV8KPL). Пункт 2.2 договору передбачає, що відповідач зобов`язується використати отримані кошти виключно на придбання квитків на вказаний захід. Відповідно до п. 2.3 після придбання квитків відповідач зобов`язується передати їх позивачу протягом травня 2025 року, але не пізніше 30 травня 2025 року. В п. 3.1 договору закріплено обов`язок відповідача у випадку нецільового використання авансу повернути всю суму авансу позивачу не пізніше ніж 5 календарних днів після звернення замовника, направленого на електронну адресу одержувача. На виконання умов договору позивач 01.05.2025 о 19:51:24 здійснив перерахунок криптовалютних активів в кількості 8500 USDT з криптогаманця TL1UPCinkBCRRWH2HpuUjW5syKN8K7834W на зазначений в договорі гаманець TEZyQucmnratRqtiL2JiQodEJNF4jV8KPL. Дана транзакція була проведена успішно і їй було присвоєно унікальний ідентифікатор 692622e4094e17f76c5e9cc5bc92f18abdbd4bc7e1dc7660fe1662d62aa12e87 (а.с. 26). Позивач одразу повідомив відповідача про цю транзакцію, відправивши повідомлення з номером транзакції в месенджері WhatsApp на номер телефону відповідача. Відповідач підтвердив цю транзакцію, відправивши повідомлення з фразою: «прийшло» в месенджері WhatsApp на номер телефону відповідача (а.с. 17-24). У подальшому відповідач в телефонних розмовах з позивачем та в листуванні з ним в месенджері запевняв останнього, що білети придбані і він скоро їх відправить замовнику. Позивач у позові стверджує, що відповідач перестав відповідати на дзвінки та текстові повідомлення та надав суду скріншоти з месенджеру WhatsApp про неприйняті дзвінки з боку відповідача. Будь-яких пояснень з приводу виконання умов договору та передачі білетів не надав. Зобов`язання щодо передачі позивачу білетів до 30 травня 2025 року відповідач не виконав. Вказаних доводів відповідач не спростував. Позивач на зазначену в договорі адресу електронної пошти відповідача надіслав повідомлення з вимогою повернення авансу у вигляді 8500 USDT. Дане повідомлення було проігнороване відповідачем, будь-яких відповідей на цей лист відповідач не надіслав. Також на момент подачі аванс у вигляді 8500 USDT відповідач не повернув (а.с. 13, 14). Згідно інформації з вебсайту блокчейн-браузера TRONSCAN про стан рахунку (залишок криптовалют) всіх криптогаманців вбачається, що на даний момент у відповідача на криптогаманці TEZyQucmnratRqtiL2JiQodEJNF4jV8KPL наявний віртуальний актив у вигляді криптовалюти 0.00009 TRX, що відповідно до курсу обміну зазначеному на сайті європейської криптовалютної біржи WhiteBIT становить 0,001 грн. (а.с. 27, 28). Крім того, на вебсайті блокчейн-браузера TRONSCAN доступна інформація про всі транзакції які були проведені з певного криптогаманця. Згідно інформації про транзакції проведені з криптогаманця відповідача вбачається отримання 01.05.2025 від позивача віртуальні активи 8500 USDT, які відповідач одразу перевів на інший криптогаманець TFTWNgDBkQ5wQoP8RXpRznnHvAVV8x5jLu, тобто фактично передав третій особі (а.с. 29). Відповідно до курсу придбання USDT (Tether) за українську гривню, зазначеного на сайті криптовалютної біржи Binance, вартість 8500 USDT становить 367418 грн. 93 коп. (а.с. 30). Відповідно до ч. ч. 1 та 2 статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно статті 15 та частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів ч.ч. 1-4 статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1 та 2 статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу, статтями 76-89\~ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів. Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В Україні діє принцип свободи, який закріплений Конституцією України, про що свідчить зміст частини першої статті 19 основного закону, відповідно до якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У статті 627\~ЦК України закріплено принцип свободи договору, так відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Статтею 6\~ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до статті 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг № 851-ІУ, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з статтею 8 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (статті 525, 526 Цивільного кодексу України). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є\~таке порушення\~стороною договору,\~коли внаслідок\~завданої цим\~шкоди друга\~сторона значною\~мірою позбавляється\~того,\~на що\~вона розраховувала\~при укладенні\~договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суд повинен встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також, установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належить, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17). Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі. Відповідно до статті 179-1 ЦК України цифровою річчю є благо, що створюється та існує виключно у цифровому середовищі та має майнову цінність. Цифровою річчю є віртуальні активи, цифровий контент та інші блага, щодо яких застосовуються положення частини першої цієї статті. Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк і термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оскільки за вищевказаними обставинами укладений між позивачем та відповідачем договір підлягає розірванню на підставі частини другої статті 651 ЦК України, то після його розірвання з відповідача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 367418 грн. 93 коп., оскільки саме таку кількість коштів в національній валюті необхідно витратити для придбання майна у вигляді віртуального активу 8500 USDT. Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved