Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Представник концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16\~565,19 гривень, посилаючись на те, що у період з 01.11.2021 року по 31.03.2025 року позивач надав відповідачам житлово-комунальні послуги за адресою їхнього проживання: [ADDRESS] . На теперішній час відповідачі не здійснили повну оплату за надані послуги, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 16\~565,19 гривень, а також понесені ним при пред`явленні позову судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] будучи повідомленими судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки. 08.10.2025 року відповідач [PERSON] направив через канцелярію суду заяву. В якій зазначає, що не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає закінченню розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Основним видом його економічної діяльності є надання житлово-комунальних послуг. До матеріалів справи долучено довідку щодо заборгованості за надані послуги за особовим рахунком № [NUMBER] відкритого за адресою: [ADDRESS] . Користувачами зазначено [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , заборгованість у розмірі 16\~565,19 гривень, яка виникла за період з 01.11.2021 року по 31.03.2025 року. Відповідач [PERSON] . зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 21.04.2009 року по теперішній час, та є споживачем житлово-комунальних послуг, що постачаються Концерном «Міські теплові мережі» (особовий рахунок [NUMBER] ). Відповідно до інформації за №1541587 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] 12.02.2024 року. З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов наступних висновків: Відповідач [PERSON] є зареєстрованим та фактичним споживачем житлово-комунальних послуг, які надавав позивач за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними з Єдиного державного демографічного реєстру та особовим рахунком № [NUMBER] . Заборгованість у розмірі 16 565,19 грн, яка утворилася за період з 01.11.2021 по 31.03.2025, документально підтверджена і не була спростована відповідачем. У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог до відповідача [PERSON] , суд враховує, що останній був знятий з реєстрації за вказаною адресою ще 12.02.2024 року. У поданій 08.10.2025 року письмовій заяві він також зазначає, що не зареєстрований за вказаною адресою. Однак суд зауважує, що просте зняття з реєстрації не є безумовною підставою для звільнення особи від зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, якщо фактично послугами користувалась особа або вона зобов`язана була їх оплачувати на підставі договору, рішення або інших правових підстав. Водночас, позивачем не надано жодних доказів того, що [PERSON] після 12.02.2024 року продовжував користуватися житлово-комунальними послугами за цією адресою, чи перебував у зобов`язальних правовідносинах із постачальником послуг. Крім того, позивач не обґрунтував, за якою правовою підставою саме [PERSON] повинен нести відповідальність за повний обсяг заборгованості, з урахуванням того, що з 12.02.2024 року він не є зареєстрованим споживачем. Отже, у частині позовних вимог до [PERSON] позов не підлягає задоволенню через недостатність доказів на підтвердження обов`язку відповідача по оплаті заявленої заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості по особистому рахунку № [NUMBER] за прив`язкою до квартири [ADDRESS] , [PERSON] має заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.201 року по 31.03.2025 року в сумі 16\~565,19 гривень, яку добровільно ним не сплачено. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» власник повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право власника, споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial