Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних та збитків від інфляції. Зазначало, що [PERSON] є власником машиномісця [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування в будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором про надання послуг з утримання підземного паркінгу. Відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, однак не здійснює оплату наданих послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2021 по 28.02.2025 складає 45524,61 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує та у нього утворилася заборгованість, ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з 01.12.2021 по 28.02.2025 у розмірі 45524,61 грн. яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 27993,90грн., інфляційних збитків у розмірі 14804,18 грн., 3% річних у розмірі 2726.53грн. Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2025 було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Заяви про застосування до позовних вимог строку позовної давності до суду не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. До спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 1 ст. 30 ЦПК України. Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ураховуючи те, що спір стосується нерухомого майна - машиномісця [ADDRESS] , позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна, а тому справа підсудна Подільському районному суду м. Києва, у зв`язку з чим, твердження відповідача про те, що справа не підсудна Подільському районному суду м. Києва не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Судом встановлено, що 12.12.2013 між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» (далі - виконавець) та [PERSON] (далі - замовник) було укладено договір № 104/21-58 про технічне обслуговування паркінгу житлового будинку (далі-договір). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач як власник машино-місця в паркінгу, розташованого за адресою буд. [ADDRESS] , не сплачував житлово-комунальні послуги з утримання вказаного машино-місця за період з 01.12.2021 по 28.02.2025, у зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість у розмірі 45524,61 грн. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.12.2021 по 28.02.2025 у розмірі 45524,61 грн., яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 27993,90грн., інфляційних збитків у розмірі 14804,18 грн., 3% річних у розмірі 2726.53грн. Строк дії договору, укладеного 12.12.2013 між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» та [PERSON] , № 104/21-58 про технічне обслуговування паркінгу житлового будинку сплив 12.12.2018. Доказів пролонгації зазначеного договору позивачем суду не надано. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав станом на 12.03.2025 власником машиномісця [ADDRESS] відповідного договору про участь у фінансуванні будівництва паркінгу № М58-/021-1 від 16.12.2011 є [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed