Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

01.10.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 23.01.2010 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №25. Позовні вимоги мотивує тим, що з моменту укладання шлюбу сторони проживали разом, вели господарство, підтримували подружні стосунки. З 2022 року та по теперішний час відповідач з дитиною проживають за кордоном у зв`язку з воєнним станом. Фактично подружні стосунки припинено, сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть стосунки розірвані. [PERSON] вважає, що подальше існування шлюбу є неможливе, спільного майбутнього з відповідачем не планує, у зв`язку з викладеним просить шлюб розірвати. Надання строку на примирення є недоцільним, оскільки шлюбні стосунки фактично припинені давно. Ухвалою суду від 02.10.2025 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій повідомила, що погоджується на розірвання шлюбу, проти позовних вимог позивача не заперечує, просить розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.01.2010 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим повторно. Згідно позовної заяви, шлюбні відносини сторін вже тривалий час фактично припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що надання строку на примирення є недоцільним, просить шлюб розірвати. Відповідач проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує, погоджується на розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Між сторонами немає спорів щодо розподілу майна та визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення сторін про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві та заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. [PERSON] просив суд визначити, що судові витрати понесені за рахунок позивача. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved