Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Стець М.І., звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , який на час смерті був пенсіонером та отримував пенсію відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та перебував на обліку в Головному управлінні ПФ України в Закарпатській області. Вказує, що при житті чоловіка, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 року у справі №260/3328/20 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років [PERSON] в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. 01.02.2021 року дане рішення набуло законної сили та з цієї дати відповідачем розпочато нарахування та виплату пенсії [PERSON] з урахуванням 74% відповідних сум грошового забезпечення. Водночас відповідачем - Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області було нараховано борг недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 01.02.2021 року, який становить 12754,20 грн. Також рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі № 260/3033/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 року [PERSON] пенсію відповідно до довідки, виданої [INFO] за № ХР10352 від 11.05.2021 року у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Дане рішення 27.01.2022 року набрало законної сили та з цієї дати відповідачем розпочато нарахування та виплату пенсії [PERSON] відповідно до довідки, виданої [INFO] за № ХР10352 від 11.05.2021 року у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення. Водночас, відповідачем - Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області було нараховано борг недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.04.2019 року по 27.01.2022 року, який становить 225380,90 грн. грн. 19.06.2023 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/3930/23 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано відповідача здійснити виплату [PERSON] з 01.03.2022 року щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням виплачених сум. Дане рішення набуло законної сили 19.07.2023 року та з цієї дати відповідачем розпочато нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. Водночас, ГУ ПФ України в Закарпатській області було нараховано борг недоотриманої пенсії за період з 01.03.2022 року по 19.07.2013 року, який становить 23401,52 грн. Таким чином, загальна сума недоотриманої пенсії, яку чоловік [PERSON] при житті не встиг отримати у зв`язку зі смертю складає 261536,62 грн. Зазначає, що після смерті чоловіка [PERSON] вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області і їй була призначена пенсія по втраті годувальника за померлим чоловіком [PERSON] . Також, вона та її дочка [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за померлим [PERSON] і ними було укладено нотаріальний договір про поділ спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 02.08.2024 року в ході оформлення спадкових прав за померлим [PERSON] приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. було направлено запит до ГУ ПФ України в Закарпатській області про наявність боргу з недоодержаної за життя пенсії [PERSON] , який помер [INFO] , на який відповідачем надано відповідь про те, що згідно ст. 61 Закону України від 09.04.1992 року № 262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю не включаються до складу спадщини і виплачуються членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому відповідачем рекомендовано, відповідно до ст. 379 КАС України, звернутися до суду про заміну сторони виконавчого провадження. 27.09.2024 року позивач звернулася до ГУ ПФ України в Закарпатській області про виплату їй недоотриманої пенсії за життя чоловіком [PERSON] у загальній сумі 261536,62 грн., на яку їй відповідачем надано аналогічну відповідь, а також рекомендовано звернутися до суду відповідно до ст. 379 КАС України про заміну сторони виконавчого провадження. Позивач посилається на положення ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 1227 ЦК України, ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та вказує, що положення ч.ч.2,3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. З огляду на зазначене позивач вважає, що відповідач необґрунтовано перешкоджає їй в реалізації її прав спадкоємця, на отримання належного їй на праві власності спадкового майна. А тому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на її користь недоотриману пенсію в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в сумі 261536,62 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2615,17 грн. У судове засідання позивач та представник позивача не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Стець М.І. подав заяву, згідно якої вимоги позовної заяви підтримує та просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення зводяться до того, що звернення щодо отримання недоотриманої пенсії померлого надійшло від позивача з пропуском 6 місячного строку, оскільки [PERSON] , помер [INFO] . Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 року у справі №260/3328/20 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке набрало законної сили 01.02.2021 року, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років [PERSON] в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. Також, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі № 260/3033/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке набрало законної сили 27.01.2022 року, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 року [PERSON] пенсію відповідно до довідки, виданої [INFO] за № ХР10352 від 11.05.2021 року у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Крім того, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі № 260/3930/23 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке набрало законної сили 19.07.2023 року, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити виплату [PERSON] з 01.03.2022 року щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням виплачених сум. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , 1947 року народження, з 06.12.1968 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.12.1968 року, та 27.09.2024 року, звернулася до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою про виплату їй недоотриманої за життя чоловіком [PERSON] пенсії, в загальній сумі 261536,62 грн.. Однак, як убачається з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.10.2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило [PERSON] про можливість заміни сторони виконавчого провадження на підставі ст. 379 КАС України. Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. На підставі частин 1-3 статті 52 цього Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. З огляду на положення статей 1218, 1219, 1227 ЦК України спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19. Відповідно до частин 1 і 3 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Норми статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прямо суперечать статті 1227 ЦК України та вказаним вище спеціальним нормам пенсійного законодавства з цього питання. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача. Суд констатує, що [PERSON] прийняла спадщину за померлим чоловіком [PERSON] , яка в тому числі складається з грошових коштів у загальній сумі 261536,62 грн., які нараховані [PERSON] , згідно з рішеннями Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 року у справі № 260/3328/20, від 21.12.2021 року у справі № 260/3033/21 та від 19.06.2023 року у справі № 260/3930/23, а тому відповідач необґрунтовано перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного їй на праві власності спадкового майна. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, та такі не знайшли свого спростування доводами відповідача, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved