Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для розірвання шлюбу, укладеного між позивачкою та відповідачем, який зареєстрований 18.03.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському та Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 20. У своїй позовній заяві позивачка зазначає, що 18 березня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському та Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народились спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов?язки, на сімейні цінності. Між ними постійно виникали суперечки, які у підсумку призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми один для одного. Можливості зберегти сім?ю між позивачкою та відповідачем немає, подружні відносини між ними припинилися, спільного господарства члени подружжя не ведуть. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Слободян Н.П. 26.06.2025 суддею Слободян Н.П. подано заяву про самовідвід. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 26.06.2025 заяву про самовідвід судді Слободян Н.П. задоволено. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2025 визначення головуючого судді по справі не відбулося, оскільки не вистачило кількості суддів для розподілу справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2025, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 11.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розгляд справи призначено на 07.10.2025. 07.10.2025 ухвалою Іванківського районного суду Київської області вирішено перейти до розгляду справи з повідомленням викликом сторін. Розгляд справи призначено на 28.10.2025. 28.10.2025 у судовому засіданні розгляд справи було відкладено на 11.11.2025. 11.11.2025 розгляд справи було відкладено на 19.11.2025. У судове засідання 19.11.2025 позивачка та її представник не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованої поштової кореспонденції яка повернулася в відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському та Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є те, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов?язки, на сімейні цінності. Між ними постійно виникали суперечки, які у підсумку призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми один для одного. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, що підтверджується фактом звернення до суду з заявою та виявленням свого бажання щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин, відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги той факт, що сторони подружніх відносин не підтримують, суд дійшов висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved