Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» через свого представника - Пархомчука С.В. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 146 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 10.09.2019 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3312601935/132350 (далі - Кредитний договір або Договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису, шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що був направлений на його номер мобільного телефону. На підставі указаного договору, товариство надало позичальнику кредит у сумі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,85 % на добу. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, згідно якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» прийняло належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відступило ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] на суму 6 146 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2146 грн - прострочена заборгованість за відсотками. Зазначену суму боргу та судові витрати позивач просить стягнути із відповідача. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 27.08.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву на позовну заяву. 03.10.2025 представник позивача - адвокат Пархомчук С.В. через систему «Електронний суд» подав заяву про розподіл судових витрат у справі, в якій просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. До заяви представник позивача долучив датовану 11.07.2025 копію довіреності на адвоката Пархомчука С.В., копію акту про отримання правничої допомоги від 01.10.2025, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 10 500 грн, копію рахунку від 01.10.2025, копію платіжної інструкції про перерахування 01.10.2025 адвокату коштів в сумі 10 500 грн, а також докази направлення заяви із додатками відповідачу у справі. Представник позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У поданій до суду позовній заяві представник позивача просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, яка повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 18.11.2025 постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив такі фактичні обставини та дійшов до таких висновків. 10.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено договір № 3312601935/132350 про надання фінансового кредиту, за умовами якого товариство зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку, визначеному Договором. Договір укладений в електронній формі та підписаний зі сторони кредитодавця електронним підписом, а зі сторони позичальника - електронним підписом одноразовим ідентифікатором R34464, який надісланий відповідачу на телефон [NUMBER] . Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надано строком на 14 днів, тобто до 23.09.2019. Строк дії договору 14 днів, але у будь - якому разі він діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань. Відповідно до п. 1.3. Договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту з розрахунку 1,85 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 1.4. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. У Розділі 7 Договору сторони зазначили реквізити карти для перерахування коштів 5366-39хх-хххх-7605 Згідно з п. 2.3 Кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно з п. 4.3. Договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатку (ах) до цього даного договору, клієнт зобов`язаний виплатити товариству пеню в розмірі 5 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів. У додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 3312601935/132350 сторони встановили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка складає 5036 грн, з яких: 4 000 грн - сума кредиту, 1 053 грн - проценти за користування кредитом. Виданою ТОВ «ГОУФІНГОУ» довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , з яким укладено Кредитний договір №3312601935/132350 від 10.09.2019, ідентифікований товариством за надісланим 10.09.2019 на його номер телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора - R34464. На підтвердження факту перерахування коштів за Договором позивач надав довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», згідно якої ТОВ «ГОУФІНГОУ» 10.09.2019 о 08:04:05 перерахувало на карту 5366-39хх-хххх-7605 4 000 грн, призначення платежу - видача кредиту № 3312601935/132350. 31 травня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно витягу із Реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 3312601935/132350 від 10.09.2019 на суму 6 146 грн, з яких: 4 000 грн - сума виданого кредиту, 2 146 грн - залишок по відсотках. На підставі укладеного 03 червня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» договору про відступлення права вимоги №1-03/06/2021, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило за плату новому кредитору - ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» належні первісному кредиторові права вимоги за кредитними договорами, у тому числі до відповідача за договором № 3312601935/132350 від 10.09.2019. На підтвердження набуття права вимоги до відповідача позивач надав копію витягу із реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021, дослідженням якого суд встановив, що ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» замінило первісного кредитора у договірних правовідносинах із [PERSON] та наділене правом вимоги до нього на суму 6 146 грн. Таким чином, суд виснує про набуття позивачем у визначеному чинним законодавством порядку права вимоги до відповідача [PERSON] згідно Договору №3312601935/132350 від 10.09.2019. Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором №3312601935/132350 від 10.09.2019 загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 26 травня 2025 року становить 6 146 грн та складається із 4 000 грн заборгованості за кредитом та 2 146 грн заборгованості за відсотками. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» не здійснювало. Розрахунок заборгованості первісного кредитодавця - ТОВ «ГОУФІНГОУ» позивач суду не надав. При перевірці розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором №3312601935/132350 від 10.09.2019 суд враховує, що доказів повернення суми позики в розмірі 4 000 грн відповідач не надав, а тому позовну вимогу в цій частині суд вважає обґрунтованою та задовольняє. Вирішуючи спір про стягнення заборгованості за процентами, суд виходить із таких положень Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто норма ст. 625 ЦК України конкретизує визначений у ст. 536 ЦК України обов`язок боржника сплачувати проценти за незаконне користування чужими грошовими коштами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18 констатовано, що правовідносини стосовно здійснення позикодавцем права на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного термінує різними за змістом. Термін «користування чужими грошовими коштами» (стаття 536 ЦК України) використовується у двох ситуаціях: 1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; 2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (стаття 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК України) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 38) і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (пункти 6.20-6.24)). Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Строк позики згідно укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] . Кредитним договором № 3312601935/132350 від 10.09.2019 становить 14 днів. Пролонгації строку кредитування умови укладеного між відповідачем та первісним кредитором договору не містять. Тоді заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в межах строку кредитування становитиме: 14 * 74 грн (4000 грн*1,85%) = 1 036 грн. Правових підстав для стягнення із відповідача нарахованих ТОВ «ГОУФІНГОУ» процентів за користування коштами понад погоджений сторонами строк кредитування судом не встановлено, а тому позовну вимогу в цій частині суд вважає необґрунтованою та відхиляє. Отже, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №3312601935/132350 від 10.09.2019, як суд визнає обґрунтованою та стягує із відповідача, становить 5 036 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за сумою кредиту, 1 036 грн - заборгованість за процентами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, що становить 81,94% ціни позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 984,91 грн (2422,40 грн*81,94%). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник позивача надав суду: копію договору №11/07/2025 від 11.07.2025 про надання правової допомоги, копію акта про отримання правової допомоги від 01.10.2025, копію рахунку від 01.10.2025, копію платіжної інструкції № 9562 від 01.10.2025. Зі змісту акту про отримання правової допомоги від 01.10.2025 слідує, що адвокат Пархомчук С.В. надав ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» послуги щодо підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості із [PERSON] вартістю 10 500 грн. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. Водночас суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Дослідивши докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, віднесення справи до категорії малозначних, незначної складності, наявність узгодженої та усталеної судової практики, ціну позову, розгляд справи без участі сторін, невеликий обсяг досліджених доказів, суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу до 3 000 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони. На підставі викладеного,

Outcome: partial