Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, в якому з урахуванням уточнень від 14.10.2025 року позивач просить виключити записи про обтяження нерухомого майна. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем в мажах виконавчого провадження № 2283545, на підставі постанови АЕ № 996349 від 02.08.2005 року було накладено обтяження, арешт на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , частка в якому належить позивачу. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2013 року було скасовано захід забезпечення позову накладений ухвалою суду від 15.07.2005 року, водночас в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про обтяження, що обмежує право позивача на володіння належною йому часткою нерухомого майна, у зв`язку з відсутністю підстав та умов для накладення арешту, просить виключити відповідні записи про арешт майна. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що виконавче провадження за яким було внесено запис про обтяження на підставі постанови АЕ 996349, 02.08.2005 на нерухоме майно позивача знищено за закінченням 3 річного терміну зберігання, надати документи неможливо, на сьогоднішній день виконавчий документ не перебуває на виконанні. Також вказано про те, що 23.04.2024 року надходила від позивача заява про зняття арешту до якої додано ксерокопія ухвали суду № 199/1230/13-ц, заявнику було роз`яснено необхідність звернення до нотаріальної контори для надання відповідної постанови. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Надано заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , громадянин України, рнокпп: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання з 02.06.2005 року [ADDRESS] , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 11.03.2005 року позивач придбав у [PERSON] 2/5 частини житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] (вказані технічні характеристики). Договір посвідчений 11.03.2005 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Батовою Л.Г. Право власності позивача на 2/5 частки зареєстровано в реєстрі, що підтверджується витягом від 11.04.2005 року. Згідно інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно…\~від 05.12.2024\~року встановлено\~наявність відомостей\~про реєстрації\~заборон відчуження: - реєстраційний номер обтяження: 2224875, зареєстрований 26.07.2005 реєстратором Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі: ухвала, б/н, 15.07.2005 року, Амур-Нижньодніпровський райсуд, арешт № 231; -реєстраційний номер обтяження: 2246373, зареєстрований 02.08.2005 реєстратором Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі: ухвала, б/н, 15.07.2005 року, АНД районний суд м.Дніпропетровська; -реєстраційний номер обтяження: 2283545, зареєстрований 12.08.2005, реєстратором Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі постанови АЕ № 996349 від 02.08.2005, АНД ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Ухвалою суду від 15.07.2005 року було накладено арешт в т.ч. на домоволодіння по [ADDRESS] , в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу шляхом накладення арешту на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , 1/3 частини квартири [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS] . 02.11.2007 року по зазначеній цивільній справі було постановлено рішення, за яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Зазначене рішення набрало чинності, що випливає з ухвали\~Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~міста Дніпра\~від 15.02.2013\~року по\~справі №\~199/1230/13-ц,\~якою ухвалено скасувати захід забезпечення позову, що накладений ухвалою \~Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2005 року, - зняти арешт з 1/2 частини домоволодіння по [ADDRESS] , 1/3 частини квартири [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS] . Окрім того, обтяження накладалось на підставі постанови АЕ № 996349, 02.08.2005 АНД ВДВС Дніпропетровського МУЮ, відомості про яке на даний час відсутні у зв`язку із знищенням по закінченню трирічного терміну зберігання, що підтверджено відповідачем. Матеріали справ містять відомості про те, що позивач 05.12.2024, 18.04.2025 року звертався до відповідача з питанням зняття арешту, отримав відповіді про неможливість вчинення таких дій. Відтак, перебування за вказаних обставин під арештом належного позивачу майна за відсутності на виконанні у виконавчій службі будь-якого виконавчого документу, тобто на теперішній час позивач не є стороною будь-якого виконавчого провадження, порушує право позивача на користування належним йому майном. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.\~182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11.09.1997 та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 386 ЦК України, визначено засади захисту права власності, зокрема, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Обставин щодо наявності підстав для існування обтяжень матеріали справи не містять. З урахуванням наведеного суд вважає, що наявність записів про арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості у повному обсязі можливості реалізувати свої правомочності власника, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved