Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 124600154 від 28.11.2021 в сумі 11724,06 грн. Також, просив стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено кредитний договір № 124600154 на суму 6600,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV79VM6. Згідно умов кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 6600,00 грн. 28.11.2021 на банківську картку № [NUMBER] відповідача, яку остання вказала у заявці на видачу кредиту. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, у зв`язку з чим відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Кредитним договором № 124600154 від 28.11.2021. У свою чергу, 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відповідно до Договору факторингу № 05/0820-01. 04.06.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 124600154 від 28.11.2021. Станом на сьогоднішній день, відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано докази, які містяться в матеріалах справи. Представник відповідача\~подав до\~суду відзив,\~зазначивши,\~що відповідач\~позовні вимоги\~не визнає\~з наступних\~підстав.\~ [PERSON] \~отримала кредит\~строком на\~1\~місяць та\~погасила його\~в кінці\~грудня 2021\~року.\~Звертає увагу\~на те,\~що сукупна\~сума неустойки\~та інших\~платежів не\~може перевищувати\~половини суми\~кредиту,\~таким чином\~максимальна сума\~боргу може\~бути не\~більше 9900\~грн.\~З приводу\~відступлення права\~вимоги вказує\~на те,\~що відступлення\~відбувалися не\~за договорами\~факторингу,\~оскільки немає\~доказів того,\~що фактор\~отримував додаткову\~плату за\~відступлення права\~вимоги.Також, сплив строк пред`явлення до суду позовних вимог. Також, представником надано докази на підтвердження здійснення витрат на правничу допомогу, які просить стягнути з позивача. У відповіді на відзив представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» посилається на те, що строк позовної давності вважається продовженим на строк дії в Україні воєнного стану. Щодо надання доказів отримання додаткової плати за відступлення прав вимоги зазначає, що згідно п. 4.1. договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по встановленій формі. Додатки та додаткові угоди до Договору факторингу набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. [PERSON] ознайомилася з умовами кредитного договору, погодилася на відсоткову ставку 1,98% в день, що підтвердила своїм електронним підписом, тому нарахування відсотків здійснювалося в межах погоджених умовами Договору. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначила, що вартість робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності. В запереченні на відповідь на відзив містить наведені ідентичні доводи, як і у відзиві. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 19.08.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» про визнання недійсними договорів факторингу. В обґрунтування вимог зазначено, що 28.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Договір № 124600154 терміном на 1 місяць. Первісний кредитор відступив право вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018, після чого відступлено право вимоги до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за договором факторингу № 05/0820-01 та до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Однак право вимоги не може відступатися за номінальною вартістю. А також, так як підтвердження здійснення оплати немає, відповідно договори факторингу недійсні. Також представник [PERSON] подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що заявлена сума витрат є завищеною та не відповідає обсягу та складності наданої правничої допомоги. Не враховано принцип розумності. А також, сім`я відповідача є багатодітною, а працює лише [PERSON] . Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» про визнання недійсними договорів факторингу прийнято до свого провадження та об`єднано в одне провадження із позовом ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Адвокат Трачук О.Д. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. [PERSON] підтримала позицію представника. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 28.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і [PERSON] укладено кредитний договір № 124600154 (далі Договір), у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику; кредит надається строком на 30 днів до 28.12.2021; на умовах, викладених в п. 1.7. Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 722,70 відсотків річних, що становить 1,98 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним; проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому Договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника. Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 28.11.2021 номер карти для переказу коштів 4149-49ХХ-ХХХХ-3316. Переказ коштів на вказану з заявці карту здійснено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 28.11.2021 в сумі 6600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відповідачка за первісним позовом визнала факт отримання коштів у кредит. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 11724,06 грн., з яких: 6600 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5124,06 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (в подальшому неодноразово укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії даного Договору факторингу), у зв`язку з чим відповідно до умов Договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором. Згідно умов Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1.). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 171 від 01.02.2022 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17394,20 грн., з яких: 6600 грн. заборгованість по тілу кредиту, 10794,20 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. Однак, після відступлення права вимоги [PERSON] частково сплатила заборгованість та загальний розмір заборгованості зменшився і становить 11724,06 грн. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 ТОВ «Таліон ТАЛІОН ПЛЮС» повністю сплачено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за переданими вимогами до боржників згідно Реєстрів. Реєстр прав вимог № 171 (встановленої форми) підписано сторонами та проведено оплату відступлених прав, а отже матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». У свою чергу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відповідно до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (в подальшому неодноразово укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії даного Договору факторингу). Відповідно до п.п. 3.1.1., 3.1.3 Договору фінансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо. Фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта. Згідно умов Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1.). Згідно платіжної інструкції від 10.05.2023 № 4097 ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» сплачено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 3818981 грн. 17 коп. за відступлення права вимоги згідно Реєстру № 9 від 30.05.2023 Відповідно до Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 11724,06 грн., з яких: 6600 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5124,06 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. Реєстр прав вимог № 9 (встановленої форми) підписано сторонами, а отже матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». 04.06.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Договором. Згідно умов Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2.). Відповідно до п. 3.3. Договору відступлення прав вимоги ціна продажу складає 6810635 грн. 54 коп.. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перераховано ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» кошти в сумі 6810635 грн. 54 коп., що підтверджується платіжними інструкціями від 25.06.2025 № 483, від 10.06.2025 № 467 та № 468, від 11.06.2025 № 469 та № 470, від 19.06.2025 № 478 та № 479. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 11724,06 грн., з яких: 6600 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5124,06 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. Акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу (встановленої форми) підписано сторонами та скріплено їх печатками, а отже матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Таким чином, перехід прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. З огляду на викладене, твердження представника відповідача про недійсність договорів факторингу через їх безоплатність є надуманими, не відповідають обставинам справи, та спростовуються дослідженими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає позивач у позові, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим наявна заборгованість за Договором в розмірі 11724,06 грн. Отримання коштів не оспорюється і [PERSON] , яка в свою чергу повідомила, що кошти на погашення заборгованості переказала кредитодавцю в кінці грудня 2021 року. При цьому, докази на підтвердження сплати коштів за кредитним договором [PERSON] не надала. Згідно наданого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» розрахунку заборгованості відстежується здійснення оплати на погашення боргу 12.02.2022 у сумі 4999,00 грн. та 13.02.2022 у сумі 4998,10 грн., які враховані кредитором та заборгованість по процентам зменшена. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». З приводу клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності суд зазначає наступне. Строк дії кредитного договору закінчився 28.12.2021, отже строк позовної давності тривалістю 3 роки спливає 28.12.2024. Згідно Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України (в редакції чинній на момент подачі позову) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, в даному випадку перебіг строку позовної давності зупинено. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] порушила обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 11724,06 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Зустрічна позовна заява про визнання договорів факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК» ОНЛАЙН ФІНАНС», між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» недійсними не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, обґрунтування зустрічної позовної заяви зводиться до того, що договори факторингу за своєю природою є оплатними договорами. Оскільки, відсутні докази оплати вимог, які відступаються за вказаними вище договорами факторингу, то такі договори є недійсними. Як встановлено під час судового розгляду, що підтверджено відповідними доказами, відступлення прав вимоги до [PERSON] від первісного кредитора до наступних кредиторів відбувалось оплатним шляхом за погодженими сторонами цінами. З огляду на викладене, зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню з викладених вище підстав. З практики ЄСПЛ слідує, що §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди наводити обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів та відмінності у правових системах держав-учасниць, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання про те, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу складаються з: вивчення матеріалів справи 2 год. 1000,00 грн.; складання позовної заяви 2 год. 5000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту 1 год. 500,00 грн.; підготовка та подача клопотань 1 год. 500,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим з наступних підстав. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До матеріалів заяви представником позивача додано Договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 згідно з яким, адвокатське бюро «Тараненко та партнери» прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та в Додатку № 1 до Договору погоджено вартість надання послуг. Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 сторони погодили надання правових послуг у відповідності до вищезазначеного Додатку № 1, за наступним списком: - складання позовної заяви (2 години) 5000 грн.; - вивчення матеріалів справи (2 години) 1000 грн.; - підготовка адвокатського запиту (1 година) - 500 грн.; - підготовка та подача клопотань (1 година) 500 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. суд зазначає наступне. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268). В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача подано заперечення з приводу не співмірності витрат позивача на правничу допомогу. Зазначаючи, що заявлена сума витрат є завищеною та не відповідає обсягу та складності наданої правничої допомоги. Зокрема, посилається на співвідношення ціни позову та заявлених витрат на правничу допомогу. При цьому, представник відповідача не ставить під сумнів обсяг виконаних адвокатом робіт. Співвідношення витрат на правничу та ціни позову складає 59,7 відсотка, що саме по собі без врахування дійсного та необхідного обсягу роботи адвоката, не може бути підставою для зменшення витрат на правничу допомогу, який змушений нести позивач для захисту своїх прав. Слід звернути увагу на те, що саме дії позивачки по неповерненню кредиту призвели до пред`явлення позову, який вона під час судового розгляду не визнала. Крім того, позивач вільний у виборі свого представника. Адвокатом виконано в повному обсязі перелік робіт, погоджених з замовником (складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту, підготовка та подача клопотань). Тому суд не знаходить підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved