Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, залишити прізвище [PERSON] , мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з 2018 року, шлюбних стосунків не підтримують; від шлюбу дітей немає; розірвати шлюб в органі ДРАЦС відповідач не бажає, а тому позивач має твердий намір розірвати шлюб в судовому порядку. Відповідач відзиву на позов не подав. Належно повідомлені сторони в судове засідання не прибули. Позивач у заяві просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач причин неявки не повідомив, клопотань не заявляв. Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відтак, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 17.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 5. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, позивач бажає розірвати шлюб, на примирення не погоджується, від шлюбу дітей немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 СК України закріплено право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Зокрема передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу бажає і надалі іменуватися прізвищем [PERSON] , що не суперечить ст.113 СК України. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. Тому

Outcome: approved