Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просила усунути перешкоди [PERSON] у користуванні житловим приміщенням 1/6 частки, що належить їй\~ на праві власності квартири [ADDRESS] та вселити її до квартири [ADDRESS] . Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), прийняла спадщину після померлої матері [PERSON] , яка складалася з дев`ятнадцяти п`ятидесятих частин жилого будинку за адресою: [ADDRESS] . Будинок в цілому має 60,30 кв.м. жилої площі, розташований на земельній ділянці 910 кв.м., з такими надвірними спорудами два сарая, гараж, погріб, дві вбиральні. Її частка з цієї спадщини складалася з 38/300 частки в будинку [ADDRESS] і\~ Заочним Рішенням від 06 червня 2013 року по справі №2-22011, що виніс Білоцерківський міськрайонний суд Київської області та вирішено припинити право [PERSON] на належні їй 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS] , стягнувши на її користь вартість належної їй частки у спільному майні в розмірі 41850 грн, які знаходяться на депозитному рахунку суду. Визнані за [PERSON] право власності на 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS] . Її сестра [PERSON] та [PERSON] в зв`язку і наміром виділення частки в натурі, що знаходиться в спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями за номером [ADDRESS] , що належать їм на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2013 року, справа № 2-220/11; договору дарування частини жилового будинку, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 27?червня 2001 року за реєстровим 1-2071; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 11 квітня 1986 року за реєстровим номером 1-1950 та договору купівлі-продажу , посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 19 серпня 1986 року, реєстровий номер 3-2070, склали нотаріально завірену заяву для компетентних органів завірену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б., що зареєстрована в реєстрі за № 2814. 28 І 5 від 08.09.2014 року, просили та дали згоду на поділ житлового будинку та господарських будівель і споруд та здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з виготовленням та реєстрацією документів на їх ім`я, що підтверджуватимуть право власності на вищевказане нерухоме майно, що виникнуть в процесі поділу. [PERSON] , 09 жовтня 2014 зареєструвала за собою право власності, що підтверджується Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16370627 від 09 жовтня 2014 року, відповідно до якого зареєтровано право власності в частці : 1 на квартиру , що розташована в [ADDRESS] . Таким чином частка будинку [ADDRESS] , яка начебто належала [PERSON] , була зареєстрована як квартира [ADDRESS] .\~ Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є\~ [PERSON] . [INFO] \~ [PERSON] подарувала за договором дарування квартири в житловому будинку [PERSON] , квартиру [ADDRESS] . Відповідно до цього договору квартира [ADDRESS] та має наступні характеристики: загальна площа 51,3 кв.м., житлова площа 34,3кв.м., до квартири відносяться наступні господарькі будівлі та споруди : ганок, погріб, сарай-прибудова. гараж, вбиральня, вигрібна яма, огорожа 1-4. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року по справі № 357/7310/16-ц було вирішено витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/6 частини квартири [ADDRESS] .\~ Отримавши у власність 1/6 частини кв. [ADDRESS] , позивач фактично позбавлена права користуватися своєю власністю, а тим більше там проживати так як вона не має доступу до цієї квартири. Відповідачка в квартирі не проживає, квартира в будинку зачинена, дублікату ключів позивач не має, змінити замки та вселитися в цю квартиру вона не має законних підстав, тільки за рішенням суду. Позивач неодноразово приїздила до квартири, але в будинку нікого не має,\~ вона не знаю хто там на сьогоднішній день проживає, доступу до квартири вона не має. Відповідач знає, що позивач має право власності на 1/6 частину квартири, але ніяких рішень з приводу цього вона не приймає, також вона знає, що квартира [ADDRESS] є спірним майном, і про це вона знала, коли отримувала квартиру в дарунок. Спільної згоди щодо користування, розпорядження і\~ володіння, а також проживання на своїй частці, позивач\~ з віповідачем не може знайти. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2025 головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 30 квітня 2025\~ року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представника не направив,\~ про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява, в якій позивач просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач,\~ належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять підтвердження про направлення відповідачу рекомендованого повідомлення про вручення поштою повістки в судові засідання. При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р). На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 19.09.2015 був укладений договір дарування, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1498. Згідно до вказаного договору дарування квартири, [PERSON] передає квартиру під [ADDRESS] , у власність [PERSON] безоплатно. У договорі дарування квартири в житловому будинку вказано, що квартира в житловому будинку належить Дарувальнику на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 09.10.2014 року, індексний номер: 27897654; право власності зареєстровано\~ Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2014 згідно витягу номер 27898119, номер запису про право власності 7280497, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 473062032103. Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 15.10.2015 року, 19.09.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федоряка О.С. за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] .\~\~\~\~\~\~\~ Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року у справі №357/7310/16-ц було витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Вказане судове рішення набрало законної сили 20.06.2019 р. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 22.07.2024 р. за № 387683554, право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 74211377 від 22.07.2024, реєстратором Садикова І.І., Чабанівська селищна рада Фастівського району Київської області. Позивач зазначає, що в спірному будинку ніхто не проживає,\~ доступу до квартири вона не має,\~ що підтверджується актами від 07.03.2025 року та від 28.03.2025 року. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частинами першою, третьою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (стаття 358 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або його частини, вимагати усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Так, звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні майном, квартирою [ADDRESS] , яка належить сторонам на праві приватної спільної часткової власності. З часу набуття у власність 1/6 частини квартири, вона не має можливості не лише користуватись нею, а й навіть зайти до неї. Таким чином, відповідач не дає можливості останній користуватися належним їй майном, проте, позивач як співвласник спірної квартири має право безперешкодно користуватися об`єктом спільної часткової власності, не втратила такого права у встановленому законом порядку, тому порушене право позивача підлягає захисту у спосіб усунення перешкод в користуванні квартирою, зокрема, шляхом її вселення до квартири. Крім того, суд звертає увагу, що згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 334/815/21, від 13 жовтня 2021 року у справі № 759/23652/19, саме по собі подання позову про усунення перешкод у користуванні житлом свідчить про наявність таких перешкод. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення у повному обсязі. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.\~ Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. З урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved