Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 06.07.2022 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № 6/н, відповідно до умов якого Відповідачу був наданий кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40, 8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач посилався на те, що станом на 23.08.2024 року у Відповідача утворилася заборгованість у розмірі 38653,91 грн, яка складається з: 29940,92 грн - заборгованість за кредитом, 8712, 99 грн - заборгованість по відсоткам. Позивач просив суд стягнути з Відповідача на користь АТ "А-Банк" заборгованість за кредитним договором № 6/н від 06.07.2022 року у розмірі 38653,91 грн станом на 23.08.2024 року та судові витрати у розмірі 3028 грн. Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши суду Довідку про перебування на військової службі ВЧ [NUMBER] та платіжні документи про сплату 22.10.2024 року коштів-в сумі 29\~000 грн. та 7\~000 грн., тому позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що є військовослужбовцем, який проходить військову службу під час дії правового режиму воєнного стану та має право на застосування до нього спеціальних правил стягнення заборгованості по відсотках. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.07.2022 року між АТ "А-Банк" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит за програмою "Кредитна картка", за умовами якого Банк надав Відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік та видав платіжну картку. Згідно з матеріалами справи, Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту. Станом на 23.08.2024 року у Відповідача утворилася заборгованість у розмірі 38653,91 грн, яка складається з: 29940,92 грн - заборгованість за кредитом, 8712,99 грн - заборгованість по відсоткам, 0,00 грн - заборгованість штрафами. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Разом з тим, розглядаючи вимоги Позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (позикодавцем) споживачеві на придбання продукції (робіт, послуг) для задоволення власних побутових потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, на умовах визначених кредитним договором. При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлено одного із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України та частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено право заявника достроково вимагати повернення чергової частини суми кредиту у випадку порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту. Однак, розглядаючи вимоги АТ "А-Банк", суд зазначає наступне. Згідно з матеріалами справи, Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ВЧ [NUMBER] . Судом встановлено, що Відповідач проходить військову службу під час дії правового режиму воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року, який станом на час розгляду справи продовжує діяти на підставі Указу Президента України. Відповідно до пункту 4 розділу 7 Паспорту споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, інших обставин. Зокрема, наданої ним інформації про джерела та сімейний стан, розмір доходів та Пунктом 13 розділу 4 Паспорту споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" передбачено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться кредит. Незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору про споживчий кредит. Однак, суд зазначає, що дана умова не відповідає обов`язковій вимозі Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", кредитодавець зобов`язаний надати споживачеві інформацію про умови надання споживчого кредиту. Встановлено, що обчислення реальної річної процентної ставки ґрунтується на припущенні, що кредитний договір залишається чинним протягом узгодженого сторонами строку, а кредитодавець та споживач виконують свої зобов`язання відповідно до умов, визначених кредитним договором та у встановлені ним строки. Крім того, передбачено, що при обчисленні реальної річної процентної ставки враховуються: сума кредиту; всі платежі зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом, визначені кредитним договором; усі інші платежі, пов`язані з договором про споживчий кредит, про які відомо кредитодавцю та які споживач повинен сплатити, крім витрат на страхування та витрат, які сплачуються споживачем у зв`язку з невиконанням ним своїх зобов`язань за кредитним договором; строки та порядок здійснення платежів споживачем зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом. Таким чином, реальна річна процентна ставка є фіксованим показником, який визначається виходячи з усіх умов кредитного договору та конкретних обставин його укладення (строк кредитування, сума кредиту, графік погашення тощо), і повинна бути визначена у процентному вираженні з точністю до одного знака після коми. Натомість, у Паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" реальна річна процентна ставка визначена як "може змінюватись", що суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування". Крім того, суд зазначає, що умови договору споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" не відповідають вимогам статті 13 Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкового змісту договору про споживчий кредит. Зокрема, відповідно до статті 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Також стаття 8 Закону - Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно до Положення про застосування електронного підпису в банківській системі України, Постанова НБУ №78 А саме пунктів: 14. Використання уповноваженого персонального ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення". 29. Фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, має право використовувати простий ЕП у разі дотримання таких вимог: 1) електронна взаємодія фізичної особи здійснюється виключно з банком і з використанням технології, визначеної банком; 2) ідентифікація та верифікація фізичної особи для створення простого ЕП здійснюється на підставі договору відповідно до вимог пункту 14 розділу II цього Положення. Відповідно до частини 2 та частини 3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Позивачем не надано суду доказів того, що між ним та Відповідачем було укладено в письмовій формі договір про використання електронного підпису, а також не надано доказів проведення ідентифікації та верифікації Відповідача відповідно до вимог законодавства. Також суд зазначає, що Позивачем не надано доказів направлення Відповідачу повідомлень про виникнення заборгованості, вимог про повернення заборгованості, а також про намір звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Судом встановлено, що Відповідач є військовослужбовцем, який проходить військову службу під час дії правового режиму воєнного стану в Україні. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, щоб Відповідач прострочив черговий платіж на строк більше ніж дев`яносто календарних днів протягом останнього року на момент звернення Позивача до суду з позовом. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Позивачем, заборгованість складається станом на 23.08.2024 року. Однак, Позивачем не надано доказів того, що прострочення чергового платежу становить більше ніж дев`яносто календарних днів протягом останнього року. Більше того, суд зазначає, що відповідно до Платіжних інструкцій ПриватБанку від 22.10.2024 року, які додані до матеріалів справи, Відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитом, зокрема: - платіжна інструкція Р24А3417615232D5164 від 22.10.2024 року на суму 29000,00 грн з призначенням платежу "Переказ власних коштів. Поповнення кредитної карти"; - платіжна інструкція Р24А3417800265D0533 від 22.10.2024 року на суму 7000,00 грн з призначенням платежу "Переказ власних коштів. Поповнення рахунку кредитної карти". Таким чином, Відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором після дати, на яку Позивачем розрахована заборгованість (23.08.2024 року), що свідчить про намір Відповідача виконувати свої зобов`язання за кредитним договором. Крім того, суд бере до уваги, що Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, який проходить військову службу під час дії правового режиму воєнного стану, що є обставиною, яка впливає на можливість належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, оскільки Позивачем не доведено наявність підстав для дострокового вимагання виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, Відповідач є військовослужбовцем, який проходить військову службу під час дії правового режиму воєнного стану і має право на відстрочку виконання зобов`язань за кредитним договором та звільняється від сплати відсотків, Позивачем не дотримано вимог законодавства України про споживче кредитування щодо обов`язкового змісту договору про споживчий кредит, зокрема щодо визначення реальної річної процентної ставки, Відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про намір виконувати свої зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при відмові в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed