Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Олександрівського районного суду Кіровоградської області в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Кіровоградської області від 07.07.2025 цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» передано до Оболонського районного суду міста Києва, в порядку передбаченому ст. 31 ЦПК України. В обґрунтування позову ТОВ «Споживчий центр» зазначає, що 10.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10.06.2024-100000779, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Оскільки після закінчення строку кредитування [PERSON] не виконала належним чином свої зобов`язання для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 33 200 грн. 00 коп. заборгованості за договором. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 10.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10.06.2024-100000779, згідно якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. строком на 124 дні, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити комісію за його надання та проценти за його користування. Відповідну до п. 5 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка за кредитом становить 1,5 % за кожен день користування кредитом. При цьому п. 5 передбачена неустойка у розмірі 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 10.06.2024-100000779 від 10.06.2024 [PERSON] має заборгованість у розмірі 33 200 грн. 00 коп., з яких 10 000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 15 500 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 900 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією, 800 грн. 00 коп. - заборгованість за додатковою комісією та 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним кредитним договором не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості по процентам та комісій. Щодо стягнення заборгованості за неустойкою слід зазначити наступне. Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки станом на дату підписання кредитного договору та ухвалення рішення воєнний стан триває, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позову про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості по неустойці у розмірі 5 000 грн. 00 коп. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial