Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач системою «електронний суд» звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 29.12.2024 р. уклав із відповідачем кредитний договір № 29.12.2024-100001133, за яким відповідачу видано кредит у сумі 8000 грн. Відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на дату подання позову в сумі 11798,81 грн., яка складається з основного боргу - 6104,68 грн., процентів 4334,13 грн., неустойки - 1360 грн. Ухвалою суду від 16.10.2025 р. було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 16.10.2025 року задоволено клопотання про витребування з АТ КБ «Приватбанк» доказів щодо отримання відповідачем грошових коштів на банківський рахунок. Представник позивача, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу. Конверт повернувся з поштовою відміткою «адресат відсутній». Таким чином, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 грудня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у якості позичальника, уклали в електронній формі кредитний договір шляхом підписання позичальником на сайті кредитодавця за допомогою одноразового ідентифікатора відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №29.12.2024-100001133. У даній відповіді позичальника погоджено, що кредит у розмірі 8000,00 грн надається на картку позичальника 4149-49ХХ-ХХХХ-1123 строком на 140 днів із датою повернення 17.05.2025 із процентною ставкою 1% за один день користування кредитом. Також сторонами у пункті 12 погоджено графік платежів із 10 платежів. Пунктом 7 відповіді позичальника вказано комісію, пов`язану із наданням кредиту (економічна сутність - плата за надання кредиту) 20% від суми кредиту,тобто 1600 грн. У пункті 15 сторони погодили неустойку у 80,00 грн за кожен день прострочення кожного окремого зобов`язання. Пунктом 16 сторони визначили розмір процентів за ст..625 ЦК України у 365% річних від простроченої суми. Згідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк», наданої на ухвалу суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] в банку емітовану карту № [NUMBER] , на яку 29.12.2024 зараховано 8000 грн. Згідно до розрахунку заборгованості позивача, заборгованість відповідача станом на 17.05.2025 за кредитним договором становить 11798,81 грн, що складається з: основного боргу 6104,68 грн; за процентами 4334,13 грн; заборгованості за неустойкою 1360,00 грн. З даних бухгалтенрського обліку щодо кредитного договору відповідачки [PERSON] вбачається, що нею здійснювалися платежі на погашення тіла кредиту, комісії, процентів та штрафів. Поточне сальдо на 17.05.2025 зазначено 10438,81 грн, дебет: 22106,71 грн та кредит 11667,90 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, наданими до суду доказами позивачем доведено, що 29.12.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у якості позичальника, уклали вказаний у позові кредитний договір. Отримані судом від АТ КБ «Приватбанк» відомості про належність відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] , а також зарахування на цей рахунок кредитних коштів 8000 грн 29.12.2024 підтверджують, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало на належний відповідачу банківський рахунок кредитні кошти 8000,00 грн. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором та не повернув у повному обсязі усі погоджені дговором грошові кошти. Суд не може погодитися із вказаним позивачем розміром заборгованості у розрахунком заборгованості у звязку із наступним. Як вбачається з наданих позивачем даних бухгалтерського обліку щодо заборгованості [PERSON] , станом на 17.05.2025 загальний розмір дебіторської заборгованості на цю дату 22106,71 грн, з них на кредит, тобто погашення заборгованості було внесено 11667,90 грн, та сальдо (остання колонка), тобто кінцевий розмір заборгованості, вказаний як 10438,81 грн. Такі відомості не підтверджують вказаний у розрахунку позивача загальний розмір боргу у 11798,81 грн. Відповідачка здійснила наступні платежі: тіло кредиту код "3771" 374,57 грн, 1520,75 грн, проценти код "373" 1120,00 грн, 1120,00 грн, 1120,00 грн, 2172,58 грн комісія код "376" 658,19 грн, 658,19 грн, 283,62 грн штраф код "374" 80,00 грн, 320,00 грн, 800 грн, 1440,00 грн. Тобто, оплати відповідачки ТОВ "Споживчий центр" зарахував наступним чином: на погашення тіла кредиту 1895,32 грн, на погашення процентів 5532,58 грн, на сплату комісії 1600 грн, на погашенян штрафу 2640 грн. Що стосується стягнення з відповідача комісії (за пунктом 7 відповіді позичальника про прийняття акцепту та заявки кредитного договору) у розмірі 1600 грн у якості плати за видачу кредиту, суд зазначає наступне. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою. У даному випадку, у якості винагороди за надання кредиту, сторони погодили проценти у пункті 6 договору, що відповідає положенням ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону «Про споживче кредитування»,\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту або позики. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти. У кредитному договорі № 29.12.2024-100001133 не зазначено, за які, пов`язані із наданням кредиту послуги, встановлена комісія у п. 7 договору. Окрім того, у пункті 7 заявки кредитного договору вказано у дужках, що економічною сутністю цієї комісії є плата за надання кредиту. Проте за своєю природою комісія не може бути винагородою (платою) за надання кредиту. Тому, нарахована позивачем комісія 1600 грн не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають. Що стосується нарахованої позичальнику неустойки (у тому числі 1360 грн не погашеної та 2640 грн отриманих від позичальника та зарахованих на погашення штрафу), суд зазначає наступне. У пункті 18 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжувався, зокрема, з 07.08.2025 продовжено строком на 90 діб. Оскільки, законодавець на рівні ЦК України (пункти 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню), суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення з Відповідачки неустойки в розмірі 1360,00 грн та вважає неправомірним зарахування грошей відповідачки у розмірі 2640 грн на погашення неустойки (код 374 штраф). З цього слідує незаконність нарахування відповідчаці відсотків за пукнтом 16 договору у порядку ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 365% річних від простроченої суми. За таких обставин, відповідачкою було сплачено позивачу 11667,90 грн. На погашення тіла кредиту вона мала сплатити 8000 грн, а також на сплату відсотків (1% на день) за 140 днів користування кредитом вона мала сплатити, згідно до графіку платежів у п.12 договорі суму 8181,92 грн. Разом це складає 16181,92 грн. Якщо відрахувати від 16181,92 грн сплачену позивачкою суму 11667,90 грн, залишається 4514,02 грн, що і є вірною сумою боргу [PERSON] за кредитним договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала у повному обсязі свого обов`язку по своєчасному та повному поверненню тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, а тому з неї підлагає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4514,02 грн. У зв`язку\~із викладеним\~позов підлягає\~частковому задоволенню\~у сумі\~4514,02грн. Статтею 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах. Сума задоволених вимог 4514,02 грн складає 38,26% від 11798,81 грн заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 2422,40 грн. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 38,26% судових витрат сплаченого зі сплати судового збору, тобто 926,97 грн. На підставі\~ вищевикладеного та \~

Outcome: partial