Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 07.07.2025 [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідачка) і просив вселити його у квартиру, за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 20.07.2007 по січень 2025 року перебував у шлюбі з відповідачкою, є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.01.2025 шлюб між сторонами розірвано. За ним зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , придбану під час шлюбу 02.10.2014 року. У вказаній квартирі він зареєстрований і проживав до червня 2024 року. Наразі відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, не впускає його, відмовляється надати ключі від вхідних дверей, внаслідок чого вимушений проживати у орендованій квартирі. Неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати ключі від вхідних дверей, на що вона відповідала про їх відсутність у неї, відмовляється надати ключі щоб мав змогу зробити дублікат. На звернення його представника відповідачка відповіла: «нехай подарує свою частину квартири синові». У судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. 06.08.2025 відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву і просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначила, що 03.06.2024 позивач вчинив домашнє насильство щодо неї, при свідках вистрілив 2 боєприпаси по квартирі, перед тим, тримаючи пістолет приставленим до її шиї погрожував розправою. У подальшому позивач затриманий поліцією, взятий під варту та засуджений вироком суду. Жодних прав позивача не порушує, він зловживає правами щоб боялася самої можливості опинитися з ним наодинці. Її особисто не повідомляв про бажання чи наміри вселитися. Спірна квартира є житлом родини. Із червня 2024 з позивачем не проживають як родина. У спірній квартирі проживає вона з сином, іншого житла не мають. Внаслідок стрілянини та насильства у червні 2024 вона і син зазнали важкої психоемоційної травми. Син був сильно травмований вчинком батька, який приніс вогнепальну зброю додому і погрожував матері. Під час перебування позивача під вартою син разом з другом сім`ї перевезли його речі до квартири його батьків, де він проживав після звільнення. Після розлучення позивач телефонував з вимогами сплатити половину вартості спільного майна квартири і автомобіля або все продати і розділити на 2 частини. Вона з сином не мають коштів виплатити частку яку хоче позивач і не мають іншого житла. Пропонувала щоб вони свої частки подарували сину. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала і у його задоволенні просила відмовити. Зазначила, що спірна квартира є житлом родини, яке позивач добровільно залишив. Для відповідачки та сина це єдине житло. [PERSON] жодних перешкод у користуванні квартирою позивачу не чинить. Питання про ключі у позивача виникло у квітні 2025 року, до того він про ключі не згадував. Внаслідок подій, що сталися в квартирі з вини позивача 03.06.2024 [PERSON] та син сторін [PERSON] не можуть проживати у одній квартирі. Доказами не доведено перешкоджання відповідачкою позивачу у користуванні квартирою, відсутні порушені права, які б підлягали захисту. Заяви, клопотання. 06.08.2025 відповідачкою подано відзив, клопотання про витребування доказів. 10.09.2025 представником відповідачки долучено письмові пояснення, подано клопотання про перенесення судового засідання. 22.10.2025 представником відповідача подано докази. 10.09.2025 представником позивача подано докази. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11.07.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.08.2025. 10.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи на 02.10.2025. 02.10.2025 для виклику свідка і витребування доказів судовий розгляд відкладено на 22.10.2025. 22.10.2025 через ненадходження витребуваних доказів, судовий розгляд відкладено на 17.11.2025. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2007, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.01.2025 (а.с. 7-9). Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.01.2025, звертаючись з позовом про розірвання шлюбу [PERSON] зазначала, що шлюбні стосунки фактично припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо з червня 2024 року. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони мають різні погляди на права та обов`язки подружжя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 02.10.2024 сторонами набуто у власність трикімнатну квартиру загальною площею 62,41, житловою площею 46,1 за адресою: [ADDRESS] . Право власності у Державному реєстрі речових прав зареєстровано за [PERSON] (а.с. 11). У вказаній квартирі зареєстровані сторони та їх неповнолітній син (а.с. 31-32). [PERSON] також на праві спільної часткової власності належить 1/3 квартири по [ADDRESS] , інша частина його батькам (а.с. 77). Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.06.2024, яка залишена без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 06.08.2024 (справа №592/9392/24, провадження 1-кс/592/3645/24), до [PERSON] застосовано запобіжний захід\~у вигляді\~тримання під\~вартою в\~межах строку\~досудового розслідування\~до 01.08.2024 включно (а.с.\~35-38). В силу статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. У матеріалах клопотання наявні, зокрема електронні картки 102 з «Інформаційного порталу Національної поліції України» від 03.06.2024 зареєстровані в Єдиній телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», згідно яких: - 03.06.2024 о 20-46 год. [PERSON] повідомила про домашню сварку її сестри з чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Заявниця не на місці; - 03.06.2024 о 20-57 год. [PERSON] повідомив, що [PERSON] стріляє з пістолета, цивільний. В квартирі перебуває жінка та дитина 14 років. Стріляв у повітря 2 рази. Заявник не на місці, деталі не знає. З матеріалів кримінального провадження № 592/10922/24, провадження № 1-кп/592/549/24 встановлено, що 05.07.2024 ухвалою суду [PERSON] звільнено з під варти, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . 04.11.2024 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 ч.1, 345 ч.1 КК України і призначено покарання у виді двох років виправних робіт за місцем роботи, з утриманням щомісячно в дохід держави 20 % заробітної плати. [PERSON] визнано винуватим у тому, що в кінці травня 2024 року знайшов пістолет з бойовими припасами патронами калібра 9 мм. у кількості 16 шт. привласнив їх, незаконно придбавши та почав зберігати без передбаченого законом дозволу за місцем проживання в квартирі [ADDRESS] . 03.06.2024 близько 21 год. 15 хв. поблизу житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] зупинено працівниками патрульної поліції, які виявили у нього вогнепальну зброю - пістолет [PERSON] з магазином у якому перебувало чотири патрони калібру 9 мм. 03.06.2024 в період часу з 22 год. 23 хв. до 00 год. 49 хв. під час проведення огляду місця події в квартирі [ADDRESS] , де проживав [PERSON] було виявлено та вилучено 10 патронів калібру 9х18 мм. 03.06.2024 близько 21 год. 10 хв. [PERSON] , перебуваючи поблизу будинку [ADDRESS] , тримаючи в правій руці вогнепальну зброю пістолет [PERSON] направив зброю на працівника поліції [PERSON] та погрожував застосувати зброю. Вказані погрози [PERSON] сприймав реально (а.с. 35). Згідно Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.06.2024 [PERSON] фактично затриманий 03.06.2024 о 21 год. 15 хв. у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, час затримання 03.06.2024 о 23 год. 19 хв. Під час затримання ключів від квартири серед особистих речей не зазначено. У наявній у матеріалах довідці-характеристиці, складеній [PERSON] - дільничним офіцером поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області, [PERSON] перебував на обліку в Сумському РУП за категорією «Кривдник». Відповідачка [PERSON] не була потерпілою у вищевказаному кримінальному провадження і судом не допитувалась. Під час досудового розслідування [PERSON] допитувалась як свідок 05.06.2024 і вказувала, що 03.06.2024 о 20-40 год. повернулась додому з чоловіком своєї сестри [PERSON] та племінницею [PERSON] , [INFO] , перебували у коридорі, привітались з [PERSON] . Останній повернувся в коридор з предметом схожим на пістолет, піднявши над головою вимагав щоб [PERSON] та [PERSON] покинули приміщення кватири. Малолітня вибігла з квартири, а вона забігла у сусідню кімнату, де почула звук характерний для пострілу. Спостерігала, як [PERSON] кричав «вийди з квартири, залиш нас з жінкою удвох». Далі [PERSON] схопив її за шию, приставивши до шиї пістолет продовжував вимагати щоб [PERSON] покинув приміщення квартири. Як [PERSON] покинув квартиру він її відпустив, відвів в кімнату. Почула звук пострілу, вийшовши у коридор виявила, що [PERSON] здійснив постріл у двері, що ведуть до туалету. Потерпілим за фактом погрози фізичною розправою та вбивством себе не вважала, але у зв`язку з неадекватною поведінкою та загрозою життю та здоров`ю боялась проживати разом з останнім у квартирі. Між сторонами існують судові спори щодо поділу майна подружжя (а.с. 78-79). Відповідачка висловила позивачу пропозицію зустрітися у нотаріуса щоб подарувати квартиру сину, пропозицію щодо аліментів та автомобіля. Відповіла про відсутність у них ключів [PERSON] (а.с. 12,39). Відповідачкою надано суду до відзиву та отримано на запит з Сумського РУП ГУНП в Сумській області припис стосовно кривдника серії АА №419224 від 03.06.2024 відносно [PERSON] , проте будь-які обставини з нього встановити неможливо через неналежну якість (а.с. 33). Інспектором Сумського РУП ГУНП в Сумській області Абашковою О.С. заповнено Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, де кривдником вказано [PERSON] , постраждалою особою - [PERSON] , місце проведення оцінки ризиків [ADDRESS] . У розділі «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесено» у графах ТАК і НІ відмітки відсутні (а.с. 34). На звернення [PERSON] , Сумське РУП ГУНП в Сумській області листом від 27.08.2025 №80460-2025 повідомило про реєстрацію його повідомлення щодо неповернення ключів від квартири колишньою дружиною в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (а.с. 64). Свідок [PERSON] суду підтвердив, що знайомий з [PERSON] , разом працювали, знає де він проживав по [ADDRESS] , забирав його при поїздках у відрядження. В квартирі позивача не був, з дружиною особисто не знайомий. У вересні 2025 року, дату не пам`ятає, після 15 години, позивач сказав, що у нього конфліктна ситуація, його не пускають додому і просив для моральної підтримки побути свідком. Вони підійшли до будинку, по домофону ніхто не відповів. Потрапили в під`їзд коли заходили інші мешканці. Піднялись на 5 поверх і в квартиру праворуч подзвонив [PERSON] , а він трошки відійшов. Двері ніхто не відчинив, на дзвінки не відповідав. Суд не бере до уваги пояснення щодо примирення (а.с. 50), оскільки вони не містять ні дати підпису, ні прізвища особи, яка підписала, не є заявою по суті справи у розумінні статті 174 ЦПК України. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Таким чином, для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. Аналогічного висновку\~дійшов Верховний\~Суд у\~постанові від\~29.01.2025\~у справі\~№638/1527/19,\~провадження № 61-16331св24. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Відповідно до частин 2 - 4 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі ними придбано квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за позивачем. Зазначене житло набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, що визнано сторонами. З 03.06.2024 [PERSON] не проживає у спірному житлі, що визнано сторонами. Звертаючись з позовом позивач зазначив, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, не впускає його, відмовляється надати ключі від вхідних дверей, зокрема щоб виготовити дублікат. Листування між сторонами, показання свідка [PERSON] , лист Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 27.08.2025 №80460-2025 підтверджують факт відсутності у позивача ключів від квартири та неможливість потрапити в житло. Вилучення будь-яких ключів у позивача під час затримання спростовується Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Представник відповідачки не заперечувала факт того, що [PERSON] не надає ключі для виготовлення дублікату з посиланням на те, що не проживання [PERSON] у житлі є наслідком його свідомої поведінки та вчинення злочину і кривдник не може проживати в одному житлі з жертвою. Зазначені обставини вказують на те, що позивач є власником спірного житла, щодо якого чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідачки порушується право власника на користування своїм майном. Надаючи оцінку доводам відповідачки щодо неможливості проживання її з неповнолітнім сином та позивачем у єдиному житлі, суд виходить з наступного. У пунктах 84,87 рішення у справі «Левчук проти України» (Заява № 17496/19), яке набуло статусу остаточного 03.12.2020, Європейський суд з прав людини наголосив, що виселення є найбільш крайнім заходом втручання у право людини на повагу до житла, гарантоване статтею 8 Конвенції. Однак він також заявив, що втручання національних органів влади в особисті права, передбачені статтею 8, може бути необхідним для захисту здоров`я та прав інших. Більше того, у контексті статті 2 Конвенції Суд зазначив, що у справах про домашнє насильство права кривдників не можуть переважати права жертв, зокрема, на фізичну та психологічну недоторканність. Через специфіку домашнього насильства випадки, коли потерпілі відмовляються від своїх скарг, є поширеним явищем. Суд вважає, що така відмова не має звільняти національні органи влади від обов`язку оцінювати тяжкість ситуації з метою пошуку належного її врегулювання. До того ж автоматичне посилання на факт, що стверджувані потерпілі відмовилися від своєї скарги без здійснення всебічного аналізу ризиків, з якими вони продовжують жити, є несумісним із обов`язком держав враховувати вразливість потерпілих від домашнього насильства під час виконання своїх позитивних обов`язків у цій сфері за статтями 3 та 8 Конвенції. Вказану практику суд застосовує на підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Як встановлено судом припис стосовно кривдника серії АА №419224 від 03.06.2024 відносно [PERSON] неналежної якості і з нього не можливо встановити будь-які обставини, а Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, де кривдником вказано [PERSON] , постраждалою особою - [PERSON] , місце проведення оцінки ризиків [ADDRESS] не містить відмітки щодо його винесення. Представник відповідачки [PERSON] підтвердила, що 03.06.2024 мав місце єдиний випадок, що трапився у родині і став підставою для виклику поліції. Згідно пункту 16 частини 1 статті 1 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі- Закон) терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства. За змістом статей 24, 25 Закону терміновий заборонний припис стосовно кривдника є одним із спеціальних заходів щодо протидії домашньому та виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Суду не надано доказів складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення домашнього насильства 03.06.2024. З матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу встановлено, що 03.06.2024 о 20-46 год. мав місце\~виклик поліції\~ [PERSON] \~через сварку її сестри з чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, о 20-57 год. повідомлення [PERSON] про стрільбу [PERSON] з пістолета у повітря. О 21-15 позивач був затриманий працівниками поліції. В квартирі перебувала відповідачка, син сторін був відсутній. Відповідачка [PERSON] , будучи допитаною [INFO] вказувала, що [PERSON] тримаючи пістолет вимагав залишити житло чоловіка сестри та племінницю, тримав її за шию, постріли в коридорі чула, перебуваючи у кімнаті. Потерпілою за фактом погрози фізичною розправою та вбивством себе не вважала, але у зв`язку з неадекватною поведінкою та загрозою життю та здоров`ю боялась проживати разом з останнім у квартирі. Станом на 05.06.2024, тобто на момент допиту відповідачки, [PERSON] два дні був вже затриманий і тримався під вартою до 05.07.2024 року. У подальшому, [PERSON] засуджений за кримінальні правопорушення вчинені 03.06.2024 - незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами та погрозу щодо працівника правоохоронного органу. Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.11.2024 не встановлено обставин щодо вчинення будь-яких протиправних дій відносно відповідачки [PERSON] та неповнолітнього сина сторін. За вимогами частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Доказів звернень до поліції Сисенко О.О. як 03.06.2024, так і надалі по факту вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї чи сина суду не надано. Посилання дільничного офіцера поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області у довідці-характеристиці, наявній у матеріалах кримінального провадження на те, що [PERSON] перебував на обліку в Сумському РУП за категорією «Кривдник» суд не може взяти до уваги на підтвердження факту вчинення домашнього насильства позивачем відносно відповідачки. Звертаючись з\~позовом про\~розірвання шлюбу [PERSON] зазначала, що шлюбні стосунки фактично припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо з червня 2024 року. Причиною розпаду сім`ї вказувала різні погляди на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння. Отже обставин, які б давали підстави для втручання у право власності [PERSON] на користування належним йому житлом, для захисту прав і свобод інших осіб, зокрема [PERSON] та їх неповнолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з вчиненням позивачем домашнього насильства відносно відповідачки судом не встановлено. Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки спірна квартира належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, однак позивач не може потрапити до неї через відсутність ключів, а відповідачка чинить позивачу перешкоди у користуванні цим майном, що порушує його право на житло, наявні правові підстави для усунення перешкод [PERSON] у користуванні квартирою шляхом його вселення до спірної квартири. Відтак, вирішуючи позовні вимоги в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати. Звертаючись до\~суду з\~позовною заявою,\~позивач сплатив\~1211,20 грн. судового збору. За приписами частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved