Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач АТ\~КБ "ПРИВАТБАНК"\~звернулося до\~Шевченківського районного\~суду міста\~Харкова з\~позовною заявою, з\~урахуванням її\~уточнення, в якій просить суд стягнути з [PERSON] \~заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 17.02.2021 року у розмірі 37960,19 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Представник АТ КБ "ПриватБанк" свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.05.2019 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] \~підписано власноруч на планшеті Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Також відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОРТ паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому, [PERSON] \~виявила бажання отримати послугу "Миттєва розтрочка. Кредит готівкою", ознайомилась із актуальними умовами кредитування та 17.02.2021 підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із відповідачем за допомогою ОРТ пароля було підписано кредитний договір б/н від 17.02.2021 про надання строкового кредиту у розмірі 43000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 20 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Позивач виконав умови договору та перерахував кошти на поточний рахунок позичальника, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого, станом на 27.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 37960,19 грн., яка складається: 35905,00 грн заборгованість за тілом кредита; 2055,19 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. У зв`язку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду міста Харкова від 08.11.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 20.11.2024 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 19.05.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 30.05.2025 продовжено розгляд справи за вказаною позовною заявою. До суду надійшло клопотання представника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачу направлялась\~ухвала суду,\~копія позовної\~заяви та\~доданих до\~неї документів\~за зареєстрованою\~адресою місця\~проживання,\~натомість до\~суду повернувся\~конверт у\~зв`язку\~з закінченням терміну зберігання, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) зробила висновок, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». Цю правову позицію неодноразово використовував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду на підтвердження належності вручення стороні судових рішень, які повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини» (постанова від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, ухвала від 22.04.2021, ухвала від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18 та інші). Окрім цього, у постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі». Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив: «до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій». Схожу позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 у справі № 826/12038/17. Повернення листа за закінченням терміну зберігання свідчить про належне повідомлення відповідача й у третейському процесі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 876/74/20). Таким чином Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Також Верховний Суд в окремій ухвалі від 23.01.2019 зазначив, що «ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила надання послуг поштового зв`язку не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення». Суд ураховує\~в порядку\~ч.\~4\~ст.\~263\~ЦПК України\~указані висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду,\~при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 17.02.2021 про надання строкового кредиту у розмірі 43000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 20 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Додатково із відповідачем за допомогою ОТР підписано Графік кредиту. Крім того,\~до кредитного\~договору банк додав розрахунок заборгованості, виписку за договором за період 17.02.2022 29.10.2024, анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 18.05.2019, та паспорт споживчого кредиту від 17.02.2022. Відповідно до п. 4.1 Договору, було погоджено, що кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладення договору, відповідач зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредиту, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно Графіку. Позивач виконав умови договору та надав [PERSON] кредитні кошти. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачем станом на 27.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 37960,19 грн., яка складається: 35905,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 2055,19 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг та кредитного договору, які підписана в електронному вигляді. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію». Згідно положень ч.ч.3, 4, 6, 7 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг сторони визнають простим електронним підписом такі способи підпису клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділені Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився», і т.п. в програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку в мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідних послуг та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції по переводу коштів і т.п., якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає можливість клієнту зробити однозначний висновок про зміст операції, довіреність на здійснення якої клієнт надає Банку шляхом підписання способами, узгодженими сторонами вище. Сторони визнають угоди у вигляді електронних документів з використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, які не потребують додаткового підтвердження. Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг, кредитного договору б/н від 17.02.2021 та паспорту споживчого кредиту, які підписані в електронному вигляді. Із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка додана позивачем до позовної заяви, вбачається, що в розділі «підпис» міститься електронний цифровий підпис, а в розділі «дата» зазначено: «18.05.2019», що є належним підтвердженням підпису згідно із вимогами Закону України «Про електронний цифровий підпис». В підписаній відповідачем 18.05.2019 анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана в електронному вигляді зазначено, що [PERSON] , яка діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 ЦК України, підписанням цієї заяви приєднується доУмов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифа становлять договір банківського обслуговування, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується належним чином їх виконувати. Відповідач з викладеними у заяві та анкеті-заяві умовами погодилась без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви та анкети-заяви нею проставлено свій електронний підпис. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 37960,19 грн. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, що Банком при поданні позовної заяви сплачено 2422,40 грн. судового збору. Таким чином, з [PERSON] , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved