Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-3 територіальна громада в особі Канівської міської ради Черкаської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідачі є співвласниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Будинковолодіння перебуває на двох земельних ділянках з кадастровими номерами 7110300000:01:004:0732 та 7110300000:01:004:0079. На земельній ділянці кадастровий номер 7110300000:01:004:0079 розташована частина будинку, які належать на праві власності співвласникам, а саме позивачу [PERSON] , та відповідачам [PERSON] , та [PERSON] . На земельній ділянці кадастровий номер 7110300000:01:004:0732 розташована частина будинку, яка належить відповідачу [PERSON] , та яка перебуває у ористуванні співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.2020 по справі № 697/2437/18 було припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7110300000:01:004:0732. Оскільки позивач та відповідачі: [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] є співвласниками будинку, тому на підставі ст. 318-319 ЦК України позивач просив встановити порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7110300000:01:004:0732, виходячи з часток сторін у праві власності на будинковолодіння. З урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просив встановити порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7110300000:01:004:0732 відповідно до варіанту № 3 висновку експертизи від 04.07.2022 № 852/21-23, а саме: - [PERSON] 1/8 частку (90 кв.м.); - [PERSON] 1/8 частку (90 кв.м.); - [PERSON] 1/4 частку (180 кв.м.); - [PERSON] 1/2 частку (360 кв.м.) (а.с.153-154 т. 1). У ході розгляду справи були проведено наступні процесуальні дії: 07.04.2021 ухвалою судді Євтушенко Б.В. відкрито провадження у справі. 01.12.2022 ухвалою суду провадження у справі було зупинено. 18.01.2023 ухвалою Черкаського апеляційного суду ухвалу Канівського міськрайонного суду від 01.12.2022 було залишено без змін. 24.10.2024 справу було передано судді Сивухіну Г.С. 06.06.2025 провадження у справі було поновлено. 04.08.2025 ухвалою суду було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив, що оскільки будиноковолодіння на час подання позову перебуває у спільній частковій власності сторін, то відповідно позивач має право на встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка перебуває в межах частини будинку, який належить [PERSON] . Та обставина, що позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було приватизовану частину земельної ділянки у межах двору будинковолодіння не впливає на право позивача щодо встановлення порядку користування іншої земельною ділянкою. Приватизована позивачем земельна ділянка надає можливість позивачу виходу з двору на вулицю, обслуговувати будинок та господарські споруди, але вважає, що позивача має право на користування і земельною ділянкою, на якій розташований будинок [PERSON] . Крім того зазначає, що рішенням виконкому Канівської міської ради народних депутатів № 491 від 25 листопада 1986 року було закріплено земельні ділянки за домоволодіннями, які належать на праві особистої власності громадянам … за [PERSON] (попередній власник будинку [PERSON] ) 823 кв.м., за [PERSON] , що також дає підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка була закріплена за [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON] ). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судові засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали повністю. Представник [PERSON] адвокат Константінова Т.М. позовні вимоги не визнала зазначила, рішенням Канівського міськрайонного суду від 26.12.2023 по справі № 697/1436/20 припинено право спільної часткової власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , припинено та виділено в окремий об`єкт та визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Оскільки право спільної часткової власності припинилося, у позивача відсутнє право на користування земельною ділянкою, що виділялася (закріплялася) за [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON] ). Представник третьої особи Канівської міської ради Черкаської області позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішенням Канівської міської ради № 491 від 25.11.1986, власникам будинковолодіння по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] було закріплено (виділено) по 823 кв.м. землі., таким чином земельна ділянка під будинковолодінням становила 1646 кв.м. 15.05.2000 покійний батько позивача [PERSON] скористався своїм право і приватизував частину земельної ділянки площею 935 кв.м., тим самим зменшив частину земельної ділянки [PERSON] на 112 кв.м., залишивши в його користуванні лише 711 кв.м. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до рішення виконкому Канівської міської ради народних депутатів № 491 від 25 листопада 1986 року було закріплено земельні ділянки за домоволодіннями, які належать на праві особистої власності громадянам «… за [PERSON] (попередній власник будинку [PERSON] ) 823 кв.м., за [PERSON] » (а.с.31-32 т. 1). Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.03.1987 [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою [ADDRESS] , що розташована на земельній ділянці розміром 1646 кв.м. (а.с.12-13 т. 1) Відповідно до договору про поділ спадщини від 14.01.2017, після смерті [PERSON] було здійснено розподіл спадщини, яка складалася з 1/2 частини будинку та земельної ділянки площею 0,0935 га, що розташовані за адресою по [ADDRESS] . Спадщина була розподілена між: - [PERSON] (1/4 частина на житловий будинок та 1/2 частина на земельну ділянку); - [PERSON] (1/8 частина на житловий будинок та 1/4 частина на земельну ділянку); - [PERSON] (1/8 частина на житловий будинок та 1/4 частина на земельну ділянку) (а.с.14-15 т. 1) Відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 232570964 від 14.11.2020 (а.с.10-11 т. 1). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] , зафіксована інформація про наявність двох окремих будинків (А-1, Е-1),\~двір розділений\~між сусідами\~огорожею з\~хвіртками, (а.с.16-19 т. 1). Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7115427062020 від 16.11.2020, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7110300000:01:004:0079 по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/2 (а.с.28-30 т. 1). Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду від 19.08.2020 по справі № 697/2437/18, було припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку 7110300000:01:004:0732, про що були внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав (а.с.20-26 т. 1). Висновком експерта № 852/21-23 від 04.07.2022 було запропоновано варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою 7110300000:01:004:0732 площею 0,720 га між сторонами (а.с.148-157 т. 1). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2023 по справі № 697/1436/20, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02.04.2024 було: Проведено розподіл будинковолодіння по [ADDRESS] між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та право спільної часткової власності за [PERSON] припинено. Виділено в окремий об`єкт та визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані з адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «А-1», «а», «а1» з ганком, загальною площею 58,3 кв.м.; гараж «Б», сарай «Г», убиральня «Л», огорожа №2, ворота № 3, 1/2 сараю (І), 1/2 замощення, 1/2 огорожа № 6, 1/2 огорожа №9 (що відповідає варіанту поділу №3 будівельно-технічного висновку експерта №679/21-23/1401-1424/22-23 від 18.08.2022). Виділено в окремий об`єкт та визнано за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані з адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «Е-1», «е» «е1» з ганком, загальною площею 61,6 кв.м., сарай «В», сарай «К», погріб «Ж», убиральня «З», гараж «Д», навіс «Є», огорожа №1, хвіртка №4, ворота №5, колонка №7, огорожа №8, 1/2 сараю (І), 1/2 замощення, 1/2 огорожа № 6, 1/2 огорожа №9 (що відповідає варіанту поділу №3 будівельно-технічного висновку експерта №679/21-23/1401-1424/22-23 від 18.08.2022). Виділено в окремий об`єкт та визнано за [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані з адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «Е-1», «е» «е1» з ганком, загальною площею 61,6 кв.м., сарай «В», сарай «К», погріб «Ж», убиральня «З», гараж «Д», навіс «Є», огорожа №1, хвіртка №4, ворота №5, колонка №7, огорожа №8, 1/2 сараю (І), 1/2 замощення, 1/2 огорожа № 6, 1/2 огорожа №9 (що відповідає варіанту поділу №3 будівельно-технічного висновку експерта №679/21-23/1401-1424/22-23 від 18.08.2022). Виділено в окремий об`єкт та визнано за [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані з адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «Е-1», «е» «е1» з ганком, загальною площею 61,6 кв.м., сарай «В», сарай «К», погріб «Ж», убиральня «З», гараж «Д», навіс «Є», огорожа №1, хвіртка №4, ворота №5, колонка №7, огорожа №8, 1/2 сараю (І), 1/2 замощення, 1/2 огорожа № 6, 1/2 огорожа №9 (що відповідає варіанту поділу №3 будівельно-технічного висновку експерта №679/21-23/1401-1424/22-23 від 18.08.2022) (а.с.77-90 т.5. Відповідно до ст. 318 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. 3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 4. Власність зобов`язує. 5. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною першою статті 15 та частиною\~першою\~статті\~16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття\~14 Конституції України). Частинами першою\~та другою\~статті 78\~ЗК України,\~передбачено,\~що право\~власності на\~землю -\~це право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися земельними\~ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічні положення містяться й у статті\~120 ЗК України. Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку (частина\~перша\~статті\~88 ЗК України). Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті\~319 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 19, 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"\~у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. При вирішенні такого спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку\~користування земельною\~ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16, від 25.09.2023 у справі № 332/5299/21. Судом встановлено, що [PERSON] є власником відокремленого будинку з надвірними спорудами за адресою по [ADDRESS] , його право спільної часткової власності між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] припинено. У свою чергу позивач [PERSON] , та відповідачі [PERSON] , [PERSON] є відповідно співвласниками будинку по [ADDRESS] , частки яких становлять: [PERSON] 1/4 частини, [PERSON] 1/2 частина та [PERSON] 1/4 частина (а.с.84-90 т.3). Отже у власності позивача [PERSON] і відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , та відповідача [PERSON] перебувають різні будинковолодіння і вони не є співвласниками будинку по [ADDRESS] . Факт відокремленості будинків та не перебування у межах земельної ділянки 7110300000:01:004:0732 площею 0,720 га будівель позивача сторонами не заперечується, та підтверджується матеріалами справи, зокрема, висновком експерта, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2023, тощо. Також сторонами не заперечується можливість виходу з будинку [PERSON] до вулиці, обслуговування його будинку та господарських споруд. Крім того, на спірній земельній ділянці відсутні будь-які господарські споруди, що належать позивачу. Таким чином, оскільки позивач та відповідач [PERSON] є власниками окремих будинків і вони відповідно не є співвласниками, право позивача на користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок [PERSON] не може мати місце. Суд приходить до переконання, що позивачем не доведено порушення його цивільних прав та законних інтересів, як власника окремого (новоствореного) житлового будинку по [ADDRESS] , на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7110300000:01:004:0732. Зважаючи на викладене у задоволенні позову слід з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача. Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 29\~серпня 2023\~року у справі №\~910/5958/20. Крім того, рішенням Канівської міської ради народних депутатів № 491 від 25.11.1986, за [PERSON] (попереднім співвласником) та [PERSON] як власниками будинку закріплено по 823 кв.м. землі, а відповідно до інвентарної справи та висновку експерта 04.07.2022 № 852/21-23, розмір земельної ділянки будинковолодіння по [ADDRESS] становить 1646 кв.м., натомість розмір приватизованої частини земельної ділянки позивачем становить 935 кв.м., що перевищує розмір закріплених земельних ділянок на 112 кв.м. Також сторонами не оспорюється факт наявності паркану (огорожі) між будинками та домоволодіннями, який існував з 1986 року, що свідчить про усталений порядок, наведене може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 569/14731/17). Наведені дії не можуть свідчити про дотримання правил добросусідства зі сторони позивача. Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що з моменту ухвалення рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.2020 по справі №697/237/18, [PERSON] не належить спірна земельна ділянка, а відповідно перебуває у власності громади (Канівської міської ради), тому вимоги мають заявлятися до Канівської міської ради, як власника. У свою чергу пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed