Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

14 жовтня 2025 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений ним та [PERSON] , зареєстрований Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціії у Львівській області, 19 квітня 2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з тим, що вони втратили почуття любові один до одного, мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Перестали вести спільне господарство. Примирення між ними на думку позивача неможливе. Оскільки їхня сім`я розпалася остаточно і поновити її не можливо. Їхня сім`я існує формально, останніх два календарних роки вони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливе, тому він вимушений звернутися до суду. При цьому зазначає, що від шлюбу у сторін народилась донька- [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 жовтня 2025 року справу передано судді Рябчун А.В. Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання 17 листопада 2025 року не прибув, про розгляд справи був належно повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання 17 листопада 2025 року не прибула, про розгляд справи була належно повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб такий зареєстрований 19 квітня 2017 року, Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціії у Львівській області, 19 квітня 2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень викладених у пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, від шлюбу дітей не мають, відповідач повідомлялася належним чином, відзив на позов не подала, тому суд вважає, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved