Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

1. Стислий виклад позицій учасників справи У січні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.05.2021 року [PERSON] уклав із АТ «Альфа-Банк», назва якого змінена на АТ «Сенс Банк», кредитний договір №501325897, згідно якого отримав споживчий кредит. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого має заборгованість перед банком на загальну суму 74869,91 грн., з якої 37 997,35грн. заборгованість по тілу кредиту та 36 872,56 грн. заборгованість по відсотках. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила та підтримала поданий до суду відзив на позов в частині відсутності доказів видачі кредитних коштів та наявної заборгованості за договором №501325897. Також представник відповідача пояснила, що [PERSON] неодноразово укладав кредитні договора з позивачем, а списання коштів за даним договором відбувалося автоматично з його рахунку, а відтак він не впевнений, що таке списання відбулося саме за заявленим договором та правомірно. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду [PERSON] від 13.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Порозової І.Ю., від 11.04.2025 року, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] , справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. 24.11.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що 30.05.2021 року [PERSON] уклав із АТ «Альфа-Банк», назва якого змінена на АТ «Сенс Банк», кредитний договір №501325897, згідно якого отримав споживчий кредит в сумі 43 000 грн., строком на 60 місяців при умові сплати процентів 45% річних. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань 30.11.2022 року. Свої зобов`язання за договором позичальник виконував неналежним чином, лише частково сплатив борг, а саме 5002,65 грн. на погашення тіла кредиту та 12304,23 грн. на погашення процентів. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позивач просить достроково стягнути з відповідача суму кредиту 37 997,35грн. та 36 872,56 грн. заборгованість по відсотках, а всього 74869,91 грн.. Вказані обставини підтверджено: офертою на укладення угоди про надання кредиту № 501325897; Акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501325897; меморіальним ордером №296066240; паспортом споживчого кредиту; довідкою про ідентифікацію клієнта [PERSON] , згідно якої Акцепт договору позичальником здійснено 30.05.2021 року у формі одноразового ідентифікатора 6019, який відправлено на номер телефону [NUMBER] ; графіком платежів, що міститься у додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501325897; випискою по особовим рахункам; розрахунком заборгованості. 4. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких мотивів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другоюстатті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідачем на спростування позову не надано жодного доказу, зокрема і щодо наявності у нього інших договорів на виконання яких могли автоматично стягуватися кошти. Твердження представника відповідача про відсутність доказів зарахування коштів в сумі 43000грн. на рахунок відповідача спростовано меморіальним ордером №296066240 від 31.05.2021 року про зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] . Вказаний рахунок визначено Офертою від 30.05.2021 року та Акцептом від тієї ж дати, як банківський(внутрішній), водночас виписка по особовим рахункам від 01.04.2024 року свідчить про те, що 30.05.2021 року саме на вказаний рахунок було скеровано кошти в сумі 43 000 грн. за договором №501325897 від 30.05.2021 року, [PERSON] . Видача меморіального ордеру АТ «Сенс банк», а не «Альфа банк» пояснюється зміною назви товариства та відповідно автозаміни назви в усіх електронних документах. При цьому також варто зазначити, що списання (погашення) коштів за вказаним договором здійснювалося переважно у 2021 року, однак жодних заперечень щодо такого [PERSON] не було висловлено. Загальна сума спрямована на погашення -17306,88грн., тобто є достатньо значною, аби її не помітити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів свої заперечення проти позову документально, тому заявлена сума підлягає до стягнення. 5. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 2422,40грн. Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, вказана сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved