Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за судовим наказом Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2024 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2024 року до досягнення дитиною повноліття. З огляду на прожитковий мінімум встановлений законодавством для дитини відповідного віку станом на 01 липня 2025 року, то розмір сплачених відповідачем аліментів у сумі 1281,5 грн. явно недостатньо для утримання доньки. Посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, зважаючи на те, що в останнього на утриманні інших осіб немає, а розмір аліментів, які стягуються з відповідача на даний час є недостатнім для покриття половини витрат на утримання доньки, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений вищевказаним судовим наказом та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, по досягненню дитиною повноліття. Окрім цього, зважаючи на її не працевлаштованість через догляд за дитиною яка проживає разом із нею, також просила стягнути з відповідача щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 4000 грн., до досягнення дитиною трирічного віку. Водночас, просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також додав, що розмір аліментів які стягуються із відповідача на утримання неповнолітньої [PERSON] , є недостатнім для повноцінного розвитку дитини. Оскільки реальні витрати на утримання дитину значно перевищують встановлений законодавством прожитковий мінімум, враховуючи те, що позивачка не працевлаштована так як перебуває у відпустці по догляду дитиною, а інших джерел доходу у неї не має, то просив задовольнити позовні вимоги позивачки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову посилаючись на те, що він працює вчителем у Годинівському ліцеї та отримує заробітну плату з якої стягуються аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . через невеликій розмір заробітної плати та відсутності інших доходів, сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивачка не спроможний, в т.ч. і аліменти на її утримання. Тому, просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасникові судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне зазначити про наступне. Судом встановлено\~та підтверджено\~письмовими доказами\~по справі,\~що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони по справі. За судовим наказом Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2024 року № 714/205/24 з відповідача [PERSON] стягуються на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ,\~в розмірі\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, починаючи з 12.02.2024 року до досягненню дитиною повноліття. Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої Молницьким старостинським округом № 02 Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області №600 від 29 вересня 2025 року, позивачка [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON] , [INFO] , у господарстві її батьків у [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо від дитини та позивачки, а саме, за адресою [ADDRESS] . Вказані обставина сторонами не оспорюються. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Обґрунтовуючи позовну заяву позивачка послалася на те, що відповідач офіційно працевлаштований та відповідно має дохід. Відповідно до довідки про доходи виданої Острицькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] у період з січня 2025 року по жовтень 2025 року нарахована заробітна плата у сумі 123\~238,75 грн. Розмір аліментів стягнутих з відповідача за даний період склав 15\~140 грн. Оскільки з часу постановлення судового наказу щодо стягнення з відповідача аліментів на дитину матеріальний стан відповідача покращився - останній працевлаштувався, з огляду на вік дитини та пов`язаним із цим збільшенням витрат на її утримання, то визначені судом аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є недостатнім для забезпечення належного утримання малолітньої доньки сторін та її гармонійного розвитку. Ураховуючи положення законодавства щодо права одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки змінивши спосіб стягнення аліментів, присуджених з відповідача за судовим наказом Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2024 року та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини по досягненню дитиною віку трьох років, слід зазначити про наступне. Відповідно до ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що передбачено ч.1 ст.76 ЦПК України. Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Зміст вказаної норми закону зводиться до того, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Такий правовий висновок, вказаний і Верховним Судом в постанові від 27 травня 2020 року (справа № 712/4702/19; провадження № 61-929св20) у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 202/712/17 (провадження № 61-28943св18), які є обов`язковими для врахування всіма судами України. Позивачка звертаючись до суду із вимогою про стягнення аліментів на її утримання як дружини, на працевлаштованість відповідача. Як встановлено судом, вказане знайшло свого підтвердження, про що свідчить надана відповідачем довідка про доходи. Разом із тим, будь-яких доказів на підтвердження наявності в позивачки [PERSON] доходу за період з часу народження доньки по день звернення до суду із вказаним позовом, за винятком аліментів отриманих від відповідача на утримання доньки, судом не встановлено. У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 194/629/17 (провадження № 61-37792св18) зроблено висновок про те, що особа яка є батьком народженої від нього дитини, яка проживає зі своєю матір`ю, має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20). За наведених вище обставин, враховуючи відсутність доходів в [PERSON] за винятком отриманих аліментів, а також те, що відповідач [PERSON] має регулярний дохід, суд доходить висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для стягнення з останнього на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів, якій підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує працездатний вік відповідача та його спроможність надавати позивачці матеріальну допомогу. З урахуванням витрат,\~які відповідач\~має нести\~у зв`язку\~із збільшенням\~ розмірі\~аліментів на\~утримання дитини\~через зміну\~способу їх\~стягнення,\~суд вважає, за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки в цій частині та стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти у розмірі 3000 грн. по досягненню донькою трирічного віку. На переконання суду, визначений судом розмір стягнення аліментів на користь дружини є співрозмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати колишню дружину та з розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим на 2025 рік. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Згідно з Актом про отримання правової допомоги від 29.09.2025 року наданих адвокатом Апетракіоає Г.В., загальна вартість юридичних послуг які останній надав позивачці [PERSON] складає 6\~000 грн. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial