Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає,що [INFO] у м.Запоріжжі померла її матір [PERSON] ,яка заповіту не залишила, відкрилася спадщина за законом,до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивачка як спадкоємиця за законом першої черги у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,на підставі якої П`ятою Запорізькою державною нотаріальною контрою була заведена спадкова справа,інші особи на спадщину не претендують. Постановою нотаріуса від 21.05.2025 р.позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з тих підстав,що нотаріусу не надано оригіналу правовстановлюючого документа,що посвідчує право власності спадкодавця на вказане вище нерухоме майно. Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ,яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 17.06.2025 р.відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Витребувано спадкову справу до майна померлої [PERSON] . Відповідачем відзив на позов не подано. Ухвалою від 29.07.2025 р.закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився,до суду через систему "Електронний суд" скерував заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Уповноваженим представником третьої особи П`ятої Запорізької державної нотконтори до суду скеровано заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як передбачено ст.223 ч.1 ЦПК України,неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови,що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання,не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі викладеного,враховуючи зміст заяв всіх учасників справи про розгляд справи без їх участі суд розглянув справу за їх відсутності,на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що [INFO] в м.Запоріжжі померла [PERSON] ,про що надано копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . На підставі договору купівлі-продажу № 1462.к від 26.04.1995 р.,укладеного на Запорізькій регіональній біржі нерухомості, [PERSON] набула у власність нерухоме майно-квартиру [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав державним реєстратором на реєстраційним номером 3139250323060 на підставі договору купівлі-продажу № 1462.к від 26.04.1995 р.,укладеного на Запорізькій регіональній біржі нерухомості(копія). Відповідно до вимог ст.1220 ч.1,1222 ч.1,1223 ч.2,1261 ч.1 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги,до якої право власності на спадкове майно переходить на загальних підставах. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом,спадкоємицею майна померлої першої черги є позивачка [PERSON] як дочка спадкодавці,родинні відносини підтверджені матеріалами справи. 08.11.2024 р.позивачка звернулася до П`ятої Запорізької державної нотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , де була заведена спадкова справа № 703/2024 із внесенням відповідних даних в реєстр спадкових справ. За матеріалами вказаної спадкової справи та спадкового реєстру ,інші спадкові справи та заповіти після смерті [PERSON] відсутні,про що надані інформаційні довідки,інші особи на спадщину [PERSON] права не заявили. Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності. Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення. Постановою нотаріуса від 21.05.2025 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно зареєстровано на підставі копії договору купівлі-продажу нерухомого майна,спадкоємцем не надано нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу. На запит нотаріуса ТОВ ЗМБТІ надіслало нотаріусу копію вказаного вище договору,наявного в матеріалах інвентаризаційної справи,на підставі якого був складений технічний паспорт спадкової квартири станом на 18.07.2023 р.,власником майна зазначена [PERSON] . Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за нею права власності на спадкову квартиру,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за нею права власності на майно. На підставі ст.ст. 1216, 1218,1220 ч.1,1222 ч.1,1223 ч.2,1261 ч.1,1268 ЦК України,ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 353, 355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved