Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

16.10.2025 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернулася позивачка [PERSON] із вищезазначеним позовом. Позов мотивовано\~тим,\~що позивачка\~ [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , 1925 року народження,\~яка за життя була\~власницею домоволодіння\~за адресою\~буд.\~ [ADDRESS] . Так, на випадок своєї смерті мама позивачки залишила заповіт, складений 10.10.2003 у с. Верб`яж, Воловецького району Закарпатської області. Згідно із заповітом мама позивачки [PERSON] на випадок смерті зробила заповітне розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй, і на що по закону матиме право, на день смерті заповіла все поділити порівну [PERSON] , 1963 року народження, що проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , 1958 року народження, яка проживає в [ADDRESS] . У подальшому, [INFO] позивачки [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2004 року, після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. Через те, що після смерті мами в житловому будинку продовжував проживати рідний брат позивачки [PERSON] , вона спадщину не оформляла, проте після того, як її рідний брат [INFO] помер, (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2025) позивачка з метою оформлення спадщини звернулася в нотаріальну контору. Однак, державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів, відсутній правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна (вищевказаного житлового будинку) спадкодавцеві [PERSON] . За таких\~обставин позивачка\~змушена звернутися\~до суду\~за захистом\~своїх прав\~та просить\~суд визнати\~за нею - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за заповітом за її мамою [PERSON] , яка померла [INFO] на частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Нижньоворітської сільської\~ради\~Мукачівського\~району Закарпатської області в особі сільського голови І.Грига, в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Воловецької державної нотаріальної контори, Дідренцел В.Т.\~ у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів\~справи вбачається,\~що позивачка\~ [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] ,1925 року народження. Мати позивачки [PERSON] , за життя була власницею домоволодіння за адресою - [ADDRESS] . Факт родинних відносин «дочка-мама» стверджується:1) свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.04.1958, в якому зазначено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] в с. Нова розтока Воловецького району Закарпатської області, про що в книзі записів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 20, її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] ; 2) свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.12.1983, згідно якого встановлено, що позивачка [PERSON] 10.12.1983 уклала шлюб із гр. [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 831. Після укладення шлюбу їм присвоєні прізвища « [PERSON] ». [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2004. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, на домоволодіння житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 Цивільного кодексу України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповіт ом або за законом. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Матеріалами справи з`ясовано,\~що за\~життя спадкодавець\~ [PERSON] ,1925 року народження на випадок своєї смерті залишила\~заповіт,\~що був\~складений 10.10.2003 у с. Верб`яж, Воловецького району Закарпатської області і посвідчений спадкодавцем та секретарем виконавчого комітету Верб`язької сільської ради Воловецького району Закарпатської області Голянич Г.І. Згідно з цим заповітом спадкодавець зробила таке заповідне розпорядження: «все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати мені і на що я за законом матиму право на день моєї смерті, заповідаю поділити порівну [PERSON] , 1963 року народження, що проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , 1958 року народження, що проживає в [ADDRESS] ». Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Положеннями ч.1\~статті 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Це зобовязання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті матері позивачки [PERSON] , позивачка [PERSON] спадщину за заповітом на частину спадкового житлового будинку не оформляла, із врахуванням того, що в спадковому житловому будинку продовжував проживати її рідний брат [PERSON] , [INFO] , проте [INFO] брат позивачки помер, що доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2025. Крім того, у подальшому, з часу повномасштабного вторгнення російської федерації, позивачка переїхала проживати на Україну у спадковий будинок, доглядає за будинком, проводить поточні ремонти, обробляє земельну ділянку, яка згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (серії ВСТ № 501047) в розмірі частини належить [PERSON] . Надалі, із метою оформлення спадщини, позивачка [PERSON] звернулася в державну нотаріальну контору, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового житлового будинку з прилеглими обслуговуючими господарськими будівлями та спорудами, у зв`язку з тим, що серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок виданий на ім`я [PERSON] , (матері позивачки) 1925 року народження. У відповідності з правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими\~Наказом Мін`юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 346 ЦК України\~однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Із досліджуваних матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на цей житловий будинок не оформлені, оскільки власник [PERSON] право власності на будинок не зареєструвала у встановленому порядку. Згідно відомостей технічного паспорту виготовленого ФОП [PERSON] від 20.09.2025, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 83,2 м.кв. Вартість будинку становить 115 401,00 грн., що доводиться довідкою від 08.09.2025 за № 2977, що є складовою технічного паспорту виготовленого ФОП [PERSON] . Згідно норм ч. 5\~ст. 1268 цього Кодексу\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3\~ст. 1296 цього Кодексу\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. З урахуванням\~того,\~що\~позивачка [PERSON] \~є\~спадкоємцем \~за\~заповітом \~після\~смерті\~мами [PERSON] , яка померла [INFO] , і в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім`я [PERSON] щодо спадкового житлового будинку, судом встановлено, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на частину спадкового житлового будинку в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності у позивачки немає. З положень ч.1 ст. 3\~ЦПК України, випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved