Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Тертиця Т.В. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1344-7533 від 08 лютого 2024 у розмірі 60500 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 лютого 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем кредитодавця, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1344-7535. За умовами договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 12100 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50% в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач порушив умови кредитного договору і не повернув у повному обсязі отримані кошти за договором, навіть після спливу строку кредитування. Внаслідок чого станом на 17 червня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 102850 грн, яка складається з: 12100 грн простроченої заборгованості за кредитом; 90750 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Разом з тим, кредитором було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 42350 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 60500 грн, а тому просить стягнути з позичальника не повну суму заборгованості, а лише її частину, а саме: 12100 грн - прострочену заборгованість за кредитом, 48400 грн - прострочену заборгованість за нарахованими процентами, що разом становить 60500 грн. За обставин не виконання відповідачем у добровільному порядку обов`язку щодо сплати заборгованості позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2025 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19 серпня 2025 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Підодвірний Т.І. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору позивачем не надано належних та допустимих доказів. Так, у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Як доказ перерахування коштів, Позивач направив до суду лист від АТ КБ «Приват Банк». Як вбачається із тексту Листа, в ньому відсутня інформація щодо особи отримувача коштів, підстави перерахування коштів, повного карткового рахунку на який було перераховано кошти, що унеможливлює ідентифікувати особу отримувача. Додатково зазначає, що наданий позивачем примірник укладеного договору не містить а ні номеру рахунку на який нібито необхідно було перерахувати кошти, а ні номеру картки. Довідка ж видачі кредиту, на яку також посилається позивач, також не відповідає вимогам чинного законодавства до первинних облікових документів. Вказана довідка виготовлено позивачем самостійно, без погодження із відповідачем. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином причини неявки суду не повідомили. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Так, відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Разом з тим, відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст.76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Звертаючись до суду з позовом позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у порушення умов укладеного між сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 1344-7535 від 28.02.2024, відповідач свої зобов`язання не виконує та станом на 17 червня 2025 має перед ТОВ «ФК «Укр кредит фінанси» заборгованість у загальному розмірі 102850 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 12100 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 90750 грн., зазначає, що позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідачки програми лояльності та часткового списання заборгованості за нарахованим процентами у сумі 42350 грн. На підтвердження пред`явлених позовних вимог позивачем було додано до матеріалів позовної заяви наступні документи: - копію Договору про відкриття кредитної лінії № 1344-7535 від 08 лютого 2024 року; - лист АТ КБ «Приватбанк» б/н про перерахування коштів; - довідку ТОВ «Укр кредит фінанси» про перерахування суми кредиту №1344-7535 від 08.02.2024 року [PERSON] ; - розрахунок боргу; - правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів); - паспорт споживчого кредиту. При цьому, як вбачається, в кредитному договорі, Правилах та Паспорті зазначено, що вони підписані [PERSON] з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) С2514. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету ТОВ «Укр Кредит Фінанс». У свою чергу, зазначення у тексті договору особистих даних відповідача не підтверджує підписання останнім кредитного договору в електронній формі. Також, слід зауважити, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, з урахуванням положень ст.ст.526, 527, 530 ЦК України кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Суд вважає надані позивачем лист АТ КБ «Приватбанк» №б/н про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та довідку ТОВ «ФК «Укр Кредит Фінанс» про перерахування відповідачу суми кредиту у розмірі 12100 грн не належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу коштів, оскільки вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів в сумі 12100 грн на картковий рахунок, який належить саме відповідачу. З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договору про відкриття кредитної лінії від 08 лютого 2024 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Також, не надано позивачем до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «Приватбанк», яке, згідно доводів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. Крім того, довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту за договором від 08.02.2024 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed