Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси по справі №521/7728/16-ц від 09.06.2016 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2016 року до [INFO] . Дитина постійно проживає із матір`ю, знаходиться на її утриманні. Позивач стверджувала, що аліменти за рішенням суду відповідачем не сплачуються, що надає їй право на стягнення пені в розмірі 100 відсотків наявної у відповідача заборгованості 104 874 грн.12 коп. Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавала. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. Враховуючи викладене, спір вирішений судом на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , актовий запис №58. На час вирішення спору дитина постійно проживає із матір`ю. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси по справі №521/7728/16-ц від 09.06.2016 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2016 року і до [INFO] . Рішення відповідачем не виконується як добровільно, так і в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість відповідача по аліментах в період з жовтня 2022 року по 01.03.2025 року складає 104 874 грн.12 коп. Факт заборгованості та її розмір підтверджується розрахунком державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Розрахунок відповідачем не спростований. Позивачем наданий розрахунок позовних вимог. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 ППВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У постанові Верховного Суду від 21.12.2020 в справі № 357/14929/18 (провадження № 61-20849св19) суд дійшов висновку, що стягнення неустойки (пені) є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Так, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочки. При вирішенні спору суд враховує, що Сімейним Кодексом України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. В такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Сплата заборгованості зі сплати аліментів вже після пред`явлення позову до суду не звільняє боржника від відповідальності у вигляді неустойки (пені) за несвоєчасну їх сплату за минулий період, тобто в період прострочення виконання зобов`язань зі сплати аліментів. Відсутність вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів відповідачем не доведена, із рішенням суду про стягнення аліментів, виконавчим провадженням, вчиненими виконавчими діями відповідач є обізнаний. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Обчислюючи розмір неустойки суд виходить із розміру заборгованості, який визначений державним виконавцем. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 18.11.2020 в справі № 337/3135/17 (провадження № 61-36292св18). Разом із тим, частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлений розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 % заборгованості за аліментами. Враховуючи викладене суд вважає, що позов є доведеним позивачем, а спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права. Судовий збір підлягає присудженню з відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України. За ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом в будь-якому розмірі, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані ордер, акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордера. Поряд із тим, при стягненні правничої допомоги як судових витрат судом за судовим рішенням враховується ряд чинників, визначених процесуальним законом, зокрема, складність справи, ціна позову, значення справи для сторони, докази надання допомоги, чи пов?язані ці витрати з розглядом справи, процесуальна поведінка сторони, результат розгляду клопотань сторони судом, тощо (постанова ВС від 29.08.2024, справа № 560/10132/21). Враховуючи зазначене, суд вважає можливим присудження на користь позивача за судовим рішенням 5 000 грн. правничої допомоги.

Outcome: approved