Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

12 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з позивачкою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що сторони є батьками малолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачкою. Відповідач після розірвання шлюбу самоусунувся від виховання дитини. Оскільки дитина постійно проживає з позивачкою, вона змушена звернутися з вказаним позовом. Представник позивачки у судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що відповідач проживає за кордоном, участі у житті і вихованні дитини не бере. Водночас, вирішення спору судом є необхідним для безперешкодного перетину дитиною кордону, зміни місця її реєстрації та захисту прав від порушень у майбутньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи - служба у\~справах дітей\~Очаківської міської\~ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив про відсутність у справі спору з огляду на те, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 550 від 23 квітня 2025 року місце проживання малолітньої дитини вже визначено з позивачкою. Представник третьої особи - орган опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Миколаївської міської\~ради у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 04 листопада 2025 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про недоцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю через відсутність спору між батьками (а.с. 65-66). Заслухавши пояснення представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9. 10). Згідно з довідкою про склад сім`ї № 8750 від 26 травня 2025 року до складу сім`ї позивачки входить донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). За змістом постанови державного виконавця від 30 січня 2019 року з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 550 від 23 квітня 2025 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 40). Зазначені факти сторонами не оспорюються, а тому доказуванню в силу вимог частини 1 статті 82 ЦПК України не підлягають. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статті 15, 16 Цивільного кодексу України). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин першої, другої статті 161\~СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. Так, провадження у справі було ініційоване матір`ю, з якою дитина фактично проживає, місце проживання дитини вже визначено з позивачкою на підставі рішення органу опіки та піклування. При цьому, батько дитини не вимагав та не вимагає зміни місця проживання дитини, що свідчить про те, що права позивачки не оспорюються. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що право не може бути захищене на майбутнє, оскільки судовому захисту підлягають лише права, які порушені. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок не виконала не довела належними та допустимими докази факт порушення відповідачем її права або факт не визнання рішення органу опіки та піклування, як акту, яким вже визначено місце проживання дитини з нею, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed