Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

31.07.2025 за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка обґрунтована наступним. 21.06.2002 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, під актовим записом № 424. Через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З огляду\~на вказане,\~позивач просив\~розірвати укладений\~між ним\~та відповідачкою\~шлюб. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2025 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15 год. 00 хв. 19.08.2025 року. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 12 год. 00 хв. 21.10.2025 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2025 року сторонам по справі надано строк на примирення тривалістю 1 місяць. Судове засідання призначено на 09 год. 00 хв. 21.11.2025 року. Сторонами примирення не досягнуто. Позивач в судове засідання не з`явився, в заяві по суті справи просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Відповідачка [PERSON] , звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Водночас за приписами ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21 червня 2002 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, під актовим записом № 424. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті\~104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки від відповідачки не надходило клопотання про зміну прізвища на дошлюбне, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». Позивач в особі свого представника просив стягнути з відповідачки судовий збір сплачений при поданні позовної заяви до суду. За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачкою [PERSON] позову, з останньої підлягає стягненню на користь позивача 50 % від половини судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду, а саме у розмірі 605, 60 грн., а інші 50 % судового збору повертаються позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved