Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Ум факторинг» Макєєв В.М. звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь ТОВ «Ум факторинг» заборгованість у розмірі 29\~250,00 грн, та понесені судові витрати: судовий збір 3\~028 грн та витрати на професійну правничу допомогу. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог представник позивача Макєєв В.М. зазначає, що 12.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено договір № 1298849 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав Позику у розмірі 3 000,00 грн строком на 350 днів, шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідно до п. 1.2. Договору «на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором». Згідно із п. 1.4. Договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Крім того у відповідності до п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. Станом на дату звернення до суду, відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, та заборгованість останнього за договором споживчого кредитування № 1298849 від 12.02.2024 становить 29 250,00 грн. В подальшому 18.12.2024 ТОВ «Селфі Кредит» передало право вимоги за кредитним договором № 1298849 від 12.02.2024 Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (позивачу) на підставі договору факторингу № 18/12/24 від 18.12.2024. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу від №18/12/24 від 18.12.2024 внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором Фактор заміняє клієнта у Кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за Кредитними договорами. Передання позивачу права вимоги відбулось згідно Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 18.12.2024. Згідно з розрахунком заборгованості сума кредиту становить 3 000,00 грн та 26 250,00 грн - заборгованість за відсотками, відтак загальна заборгованість за кредитним договором становить 29 250,00 грн. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2025 цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ум факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.31/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 22.08.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків /а.с.38-39/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 03.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження на 23.09.2025. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» (в паперовому вигляді) інформацію що містить банківську таємницю, а саме: розширену виписку по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ): із зазначенням контрагента, за період з дати укладення кредитного договору 12.02.2024 по три дні від дати укладення договору 15.02.2024 включно. /а.с.54-56/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача справу розглядом відкладено на 23.10.2025 /а.с.80/. 23.10.2025 цивільна справа №456/3919/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ум факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначена на 23.10.2025 о 09 год 10 хв знята з розгляду у зв`язку з тим, що суддя Равлінко Р.Г. перебував на лікарняному /а.с.89/. Розгляд справи по суті відбувся 18.11.2025 без участі сторін. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Ум факторинг» подав додаткові пояснення у яких просить слухати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] подав заяву у якій просить слухати справу у його відсутності та зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки вони є завишені. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.11.2025, є дата складення повного тексту судового рішення 19.11.2025. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.02.2024 між ТзОВ «Селфі кредит» (кредитодавець) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1298849 /а.с.14 /. Відповідно до п.1.1. даного договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 1.2. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3 000,00 гривень. Тип кредиту кредит. 1.3. Строк кредиту (строк дії Договору) 350 дні (в)(день). 1.4. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору. 1.4.1. У Споживача відсутнє право ініціювати продовження строку кредитування або строк виплати кредиту за Договором. 1.5. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2.5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.6. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. 1.7. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2.5 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: ( 26250 грн. / 3000 грн. ) / 350 дн. ? 100 % = 2.5 % в день. 1.8. Загальні витрати на дату укладення Договору складають: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 26 250 грн. 1.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.9.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 119700.64 % річних. 1.10. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.10.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29250 грн. 2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) Товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), Сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів Споживача для надання кредиту за цим Договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин з моменту прийняття Товариством рішення про надання кредиту Споживачу. Якщо Сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду Споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим Договором, а у Товариства не виникає прострочення кредитора. 2.2. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 12.02.2024. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступний календарний день, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Споживача. 2.4. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. 2.5. Датою сплати заборгованості за кредитом є дата отримання Товариством грошових коштів або інформаційного повідомлення від посередника чи учасника платіжної системи, через яку було здійснено переказ коштів, про здійснення відповідного переказу з посиланням на номер Кредитного договору / реєстраційний номер облікової картки Позичальника як платника податків, за умови, що в подальшому грошове відшкодування за такою операцією надійшло на рахунок Товариства. Всі фінансові ризики, що пов`язані з затримкою в надходженні безготівкових коштів на поточний рахунок Товариства, несе Споживач. 3.1. Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. 7.1. Цей Договір укладається за допомогою ІКС Товариства, шляхом підписання його тексту електронними підписами почергово Споживачем в Особистому кабінеті, та Товариством. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту Товариства. 7.2. Споживач отримує доступ в Особистий кабінет шляхом введення у відповідне поле Вебсайту коду доступу, автоматично згенерованого та надісланого йому ІКС Товариства на номер телефону, який був введений Споживачем на Веб-сайті і який визначений Товариством як фінансовий в розумінні законодавства. Даний кредитний договір підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором В642 /а.с.14 на звороті/. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, загальна варість кредиту за весь строк кредитування становитиме 29 250 грн /а.с.15/. В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем (одноразовим ідентифікатором В642) Паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування: тип кредиту, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка; тип процентної ставки; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка тощо /а.с.16-17/. Перерахування кредиту, здійснювалося поповненням банківської картки № [NUMBER] компанією ТОВ «Пейтек» на підставі Договору №03052022-1 від 03.05.2022 року з ТОВ «Селфі кредит», що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» /а.с.18/. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором №1298849 від 12.02.2024, яка становить 29 250,00 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 3 000,00 гривень, заборгованість за процентами 26\~250,00 гривень, що підтверджується розрахунком позовних вимог /а.с.23-27/. 18.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Ум факторинг» було укладено Договір факторингу №18/12/24, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Ум факторинг» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором № 1298849 про надання споживчого кредиту від 12.02.2024. Передання позивачу права вимоги відбулось згідно з Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 18.12.2024 /а.с.12-13/. Відповідно до витягу із акту приймання-передачі реєстру боржників від 18.12.2024 до договору факторингу №18/12/24 від 18.12.2024, ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «Ум факторинг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1298849 від 12.02.2024 загальною заборгованістю 29\~250,00 грн /а.с.28/. На виконання ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 03.09.2025 про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надано запитувану інформацію стосовно [PERSON] , а саме: виписку по банківському рахунку, згідно якої 12.02.2024 відбулося зарахування переказу на карту у розмірі 3 000 грн /а.с.64/. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~ ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями\~7\~та\~8\~цього\~Закону України\~передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі\~ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ч. 3\~ст. 11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Приписами ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його\~умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1\~ст. 513 цього Кодексу\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Відповідно до розрахунку позивача, відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором №1298849 від 12.02.2024, внаслідок чого заборгованість останнього становить 29 250,00 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 3 000,00 гривень, заборгованість за процентами 26\~250,00 гривень. Судом було встановлено, що у кредитному договорі №1298849 від 12.02.2024, денна процентна ставка установлена на рівні 2,5%, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Однак, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» і набрання ними чинності, установлення в умовах кредитного договору умов, які передбачають денну процентну ставку вище 1% на день, а тим паче процентну ставку вище 1% на день, яка, за своєю суттю, є складовою денної процентної ставки, суперечить вимогам чинного законодавства. Так, максимальний розмір денної процентної ставки, не може перевищувати 1% відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Зазначений Закон України прийнятий від 22.11.2023 та набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір №1298849 укладений 12.02.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Отже, відсоткова ставка, встановлена цим договором, не відповідає умовам чинного законодавства. Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 203 й ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, умови кредитного договору в частині, що суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними. Відповідно до п. 17 Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Ум факторинг» підлягає стягненню за кредитним договором проценти за користування кредитними коштами у розмірі 14 250 грн (3\~000 х 2,5% х 70 = 5 250 грн; 3\~000 х 1,5% х 120 = 5 400 грн; 3\~000 х 1% х 160 = 3\~600 грн; 5\~250 грн + 5 400 грн + 3\~600 грн = 14 250 грн). Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у сумі 17\~250,00 грн, з яких 3\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14\~250,00 грн заборгованість за відсотками. Щодо стягнення з відповідача судового збору. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням \~статті 141 ЦПК України\~з [PERSON] на користь ТОВ «Ум факторинг» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1\~428,48 грн (17\~250,00 х 100 : 29\~250,00 = 58,97%; 2\~422,40 : 100 х 58,97% =1\~428,48 грн). Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем визнано позов, відтак понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір відповідно до платіжної інструкції №532 від 02.07.2025 у розмірі 2\~422,40 грн, враховуючи приписи ст.ст. 141, 142 ЦПК України, а також враховуючи розмір задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 714,24 грн, що становить 50 % сплаченого судового збору та поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову розмірі 714,24 грн. Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до положень\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Відповідно до \~Постанови Верховного\~суду від\~13.03.2025\~у справі\~№275/150/22 суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості у вказаній справі позивачем до суду подано: копію договору про надання правової допомоги №141 від 29.01.2025, додаткову угоду №1 від 29.01.2025 до договору №141 про надання правової допомоги 29.01.2025, акт виконаних робіт від 16.03.2025, згідно якого загальна вартість наданих послуг становить 6\~000,00 грн. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням заяви відповідача, який просить зменшити розмірі витрат на професійну правничу допомогу, виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Outcome: partial