Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник позивача Усенко М.І. звернувся у\~Залізничний районний\~суд м.\~Львова із\~даним позовом\~до [PERSON] ,\~який мотивує\~тим,\~що 07березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі - ТОВ "Мілоан") та відповідачка уклали кредитний договір № 3733870 (далі Кредитний договір), згідно з умовами якого остання отримала 9000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених даним договором. ТОВ "Мілоан" умови Кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. 27 травня 2021 року ТОВ "Мілоан" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-капітал") уклали договір відступлення прав вимоги № 69-МЛ, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за Кредитним договором, боржницею за яким є [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 69-МЛ від 27.05.2021 сума заборгованості відповідачки становить 38925 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 9000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 29025 грн; прострочена заборгованість за комісією 900 грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 38925 грн та судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2025 справу передано за підсудністю на розгляд Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2025 справу передано за підсудністю для розгляду Ратнівському районному суду Волинської області. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 21.10.2025 дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, установлено відповідачці строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 20 листопада 2025 року. Відповідачка, отримавши 11 листопада 2025 року копію ухвали від 21.10.2025, відзив на позов не подала, клопотання про відкладення розгляду справи для надання відзиву не заявляла, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 2 ст. 191 ЦПК України вирішує спір за наявними матеріалами справи. Позов підлягає до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~Суд установив, що 07 березня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено Кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 9000 грн (п. 1.2 Кредитного договору) зі строком кредитування 15 днів з 07 березня 2021 року (п. 1.3 Кредитного договору) та терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22 березня 2021 року (п. 1.4 Кредитного договору). Комісія за надання кредиту 900 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту (п. 1.5.1 Кредитного договору). Проценти за користування кредитом 2025 грн, які нараховуються за ставкою 1.5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Кредитного договору). Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного у п. 1.3. Кредитного договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом п. 2.3.1.2. Кредитного договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Кредитного договору. Розділ 2.3 Кредитного договору (пролонгація на стандартних (базових) умовах) є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и), щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України, і яка(і) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору (п. 2.3.2 Договору). За правилами п. 4.2. Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п. 6.2. Кредитного договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підписуодноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послут) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4. Кредитного договору укладення товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки у письмовій формі. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. З копії платіжного доручення № 48043358 від 07.03.2021 року вбачається, що ТОВ "Мілоан" виконало свої зобов`язання за договором перед відповідачкою належним чином, перерахувавши на її картковий рахунок грошові кошти в сумі 9000 грн. З відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором убачається, що заборгованість відповідачки за Кредитним договором перед ТОВ "Мілоан" станом на 21 травня 2021 року становить 24885 грн, з яких: 9000 грн тіло кредиту, 29025 грн відсотки за користування кредитом, 900 грн комісія за оформлення кредиту. Між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" 27 травня 2021 року укладено договір відступлення прав вимоги № 69-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило за грошові кошти ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників, які виникли у ТОВ "Мілоан" унаслідок укладення з боржниками кредитних договорів. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 69-МЛ від 27.05.2021 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором в сумі 28925 гривень, з яких 9000 грн сума виданого кредиту; 29025 грн залишок по відсотках; 900 грн залишок по комісії. Усупереч умовам Кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 9000 грн, правові підстави для нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 900 грн, відсутність будь-яких платежів зі сторони відповідачки на погашення кредитної заборгованості, що жодним чином не спростовано відповідачкою, а також факт переходу права вимоги за договором факторингу від первісного кредитодавця до позивача, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідачки у користь позивача заборгованості за тілом кредиту та комісії за надання кредиту у вказаних розмірах. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Судом встановлено, що погодженим строком кредитування є строк 15 днів (п. 1.3 кредитного договору), тобто до 22.03.2021. У Кредитному договорі чітко зазначено термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22.03.2021. З наданого представником позивача розрахунку встановлено, що за Кредитним договором ТОВ "Мілоан" відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування, будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідау не нараховувалось. Так, необхідно умовою для пролонгації строк кредитування за п. 2.3.1.1 Кредитного договору є сплата комісії за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Однак відповідачкою не здійснено жодного платежу в рахунок погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим нею не виконано умов для продовження строку кредитування на підставі п. 2.3.1.1 Кредитного договору. Також суд зазначає, що неповернення кредиту в погоджений стронами у Кредитному договорі строк, не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідок продовження строку дії договру, а є порушенням грошового зобов`язання за укладеним договором, за що настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. За наведених обставин, нарахування відповідачці після 22 березня 2021 року процентів у відповідності до 2.3.1.2 Кредитного договору по своїй суті є реалізацією положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання. Позивач у позовній заяві не заявляв до стягнення з відповідачки неустойки в порядку, установленому ч. 2 ст. 625 ЦК України, як наслідок прострочення відповідачкою виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому ст. 1048 ЦК України, що не відповідає Анкеті-заявці на кредит № 3733870, підписаної відповідачкою 07 березня 2021 року. За наведених обставин, нараховані відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 22 березня 2021 року, є безпідставним. Право кредитодавця ТОВ "Мілоан" та в подальшому позивача нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 22 березня 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати відсотків протягом строку дії договору з 07 березня 2021 року до 22 березня 2021 року за погодженою сторонами процентною ставкою 1,5%, який складає: 9000 грн 00 коп. (тіло кредиту) х 1,5 % : 100 % х 15 (днів) = 2025 грн 00 коп. Таким чином, сума заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 11925 грн, яка складається із заборгованості за: тілом кредиту 9000 грн, відсотками 2025 грн, комісією 900 грн. Статею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 0605 від 06.05.2025, укладений між ТОВ "Кредит Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет"; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої керівником АО "Апологет" є [PERSON] ; свідоцтво про право на заняття [PERSON] адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012; ордер про надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" адвокатом Усенком М.І. від 06.05.2025; акт наданих послуг № 2471 від 23.06.2025, відповідно до якого АО "Апологет" в особі адвоката Усенка М.І. надано ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" правову допомогу щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 3733870 від 07.03.2021 на суму 7000 грн; детальний опис наданих послуг по акту № 2471 від 23.06.2025, у якому зазначено опис наданих АО "Апологет" послуг у справі про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3733870 від 07.03.2021. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Частково задовольняючи\~позовні вимоги,\~суд відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України\~стягує із\~відповідачки на\~користь позивача\~документально підтверджені\~витрати зі\~сплати судового\~збору пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~на суму\~742\~грн 12\~коп.\~(11925/38925*2422,40)\~та витрати\~на правову\~допомогу пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~ в\~сумі 2144\~грн 51\~коп.\~(11925/38925*7000),\~загалом 3034 грн 33 коп.

Outcome: partial