Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 15 жовтня 2025 року надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , який зареєстрований 12.11.2013\~у виконавчому\~комітеті Тишківської\~сільської ради\~Добровеличківського району\~Кіровоградської області актовий запис № 18. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 12.11.2013\~у виконавчому\~комітеті Тишківської\~сільської ради\~Добровеличківського району\~Кіровоградської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 18. Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, через відсутність порозуміння, а тому не підтримують сімейних відносин. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Позивачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, строк для примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення. Надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності проти позову не заперечує. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2025 було відкрито провадження та призначено судове засідання. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомляв, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2013 виданого виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, сторони зареєстрували шлюб 12.11.2013\~у виконавчому\~комітеті Тишківської\~сільської ради\~Добровеличківського району\~Кіровоградської області, актовий запис № 18 ( а.с. 4). Від сумісного проживання подружжя має двох дітей сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.10.2010 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.01.2014 виданого виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ( а.с.8-9). З довідки про склад сім`ї Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 30.09.2025 №499 встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входять чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] . З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що за час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, а тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . З поданої сторонами заяви з`ясовано, що вони не бажають примиритися. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами у справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 605, 60 гривень.

Outcome: approved