Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

19 вересня 2025 року позивач звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором було передано на розгляд до Глобинського районного суду Полтавської області. 21 жовтня 2025 року вищевказана цивільна справа надійшла до Глобинського районного суду Полтавської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі обрано Свістєльнік Ю.М. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 101394892. Згідно п.1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн. У відповідності до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 15.0 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. П.1.6. Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до п.2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Станом на день звернення до суду, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 30.11.2021 було укладено договір № 30-11/65 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ`права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101394892. 10.01.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-03/2023, у відповідності до умов якого TOB «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101394892. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 101394892. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 101394892 від 24.08.2021 р., становить 41515,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 36515,00 грн. На підставі викладеного позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за договором № 101394892 від 24.08.2021 у розмірі 41515,00 грн, понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою суду від 22.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву у якому прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на таке. Так, дійсно 24.08.2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір № 101394892, відповідно до умов якого, сума кредиту становить 5000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 24.08.2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 23.09.2021 року. Позивачем у позовній заяві зазначено, що на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача складає 41515,00 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 36515 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Зазначає, що відповідно до вказаного розрахунку позивачем безпідставно після 23.09.2021 року нараховувалися відсотки за користування кредитом аж до 04.09.2025 року, що виразилося в загальній суму 36500 грн. Крім того, зауважує, що позивач не зазначив та не додав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати додаткову плату по кредиту є нікчемними. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача зазначає, що дана справа є типовою та нескладною, договором про надання правової допомоги не визначено як розмір гонорару адвоката, так і вартість його послуг, розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. На підставі викладеного, прохає відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому вона прохала позовну заяву задовольнити в повному обсязі посилаючись на таке. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Зазначає, що відповідно до умов договору, сторонами узгоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Зауважує, що позивач не нараховував відповідачу будь-яких процентів за користування кредитними коштами, а звернувся до суду про стягнення заборгованості у тому розмірі, у якому вона утворилася перед первісним кредитором. Зазначає, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат зі складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача, отже такі твердження є припущеннями. На підставі викладеного прохала суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] 24.08.2021 року уклали Договір про споживчий кредит № 101394892, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (а.с.28-32). Відповідно до п. 1.2. сума кредиту становить 5000,00 грн у валюті: Українські гривні. Кредит надається загальним строком на 30 днів з 24.08.2021 (строк кредитування), термін повернення кредиту\~23.09.2021 (пункти 1.3., 1.4.). Відповідно до пункту 1.5 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника становить 5015,00 грн. Проценти за користування кредитом: 15,00 грн у грошовому виразі та 4,00% річних у процентному значенні. Проценти за користування кредитом: 15 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору). Стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору), тип процентної ставки за договором - фіксована (п. 1.7 договору). Пунктом 2.3.1.1 договору зазначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правилу т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Анкета-заява на кредит № 101394892 від 24.08.2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем (а.с.64). Договір підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора F9250724.08.2021, який надісланий на номер [NUMBER] (а.с.70). Як вбачається із платіжного доручення № 1743508655 від 24.08.2021 грошові кошти в сумі 5000 грн 24.08.2021 було перераховано [PERSON] згідно договору №101394892 на картку № [NUMBER] , платник Tengo (надання) (а.с.71). 30.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 30-11-65, відповідно умов якого клієнт-первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с.33-36). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 року від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101394892, сума заборгованості становить 20015 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 15015 грн заборгованість по процентам (а.с.46). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого, первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (а.с.9-14). Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101394892, сума заборгованості склала 41515,00 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 36515,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с.27). Згідно із частиною першою статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного абоГосподарського кодексів Україниможе мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049\~ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516\~ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, до позивача на підставі договору відступлення права вимоги перейшло право вимоги до відповідача. Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого. Судом встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] 24.08.2021 в електронній формі уклали Договір про споживчий кредит № 101394892, строком на 30 днів з 24.08.2021 по 23.09.2021. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника становить 5015,00 грн, проценти за користування кредитом: 15,00 грн у грошовому виразі та 4,00% річних у процентному значенні. Проценти за користування кредитом: 15 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.28-32). Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першоїстатті 1048 ЦК Україниі охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно достатті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625\~ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У пунктах 1.3.-1.4. договору встановлено, що кредит надається на 30 днів від дати отримання кредиту з 24.08.2021 по 23.09.2021. Пунктом 2.3.1.2 договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків. Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору. Суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні. Як уже зазначалося вище, поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною. Тому, добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту. У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачем кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою. При цьому, суд враховує і принцип тлумачення договору на шкоду тому, хто його складав, і враховує, що умова договору про автоматичну пролонгацію пов`язану із самим фактом невиконання договору, суперечить іншій умові, яка передбачає для пролонгації вчинення певних дій позичальником. У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України. Тому, нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі і автопролонгації на підставі п.2.3.1.2 договору є неправомірним. Як видно із розрахунку заборгованості відповідача по кредитному договору № 101394892 станом на 04.09.2025 року заборгованість становить 41515,00 грн, яка складається з: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 36515,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.8). Сторонами було узгоджено графік повернення кредиту та сплати процентів, згідно якого у строк 30 днів з дати укладення договору 24.08.2021 по 23.09.2021, сума (загальний розмір) кредиту становить 5015 грн, проценти за користування кредитом: 15 грн. З огляду на те, що строк кредитного договору не продовжувався, відповідачу безпідставно нараховані відсотки поза межами строку дії договору за період з 24.09.2021. Отже, розмір заборгованості за тілом кредиту буде становити 5000 грн та за відсотками - 15 гривень. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 101394892 від 24.08.2021 в розмірі 5015 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 15 грн заборгованості за процентами. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі\~41515,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму\~5015,00 грн,\~що становить 12,07% від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі\~2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача\~підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі\~292,38\~грн, що складає 12,07% від\~2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для\~визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи АО «Лігал Ассістанс» надавало правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 16000,00 грн (а.с.56-62). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 1931,20 грн, що складає 12,07% від 16000,00 грн.

Outcome: partial