Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Кравченко О.О. у жовтні 2025 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі, зазначивши в заяві, що 06.10.2025 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі. Ухвалюючи рішення по даній справі суд не вирішив питання про розподіл судових витрати, які поніс позивач при розгляді справи. Тому просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з`явилася в матеріалах заяви міститься заява представника позивача про розгляд питання про винесення додаткового рішення без участі, просила задовольнити заяву позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач вказує, що судові витрати у розмірі 8000 грн є неспівмірними із урахуванням складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Заяву просила розглянути без участі представника відповідача. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2025 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено у повному обсязі. 29.10.2025 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У позовній заяві, на виконання вимог ч.1 ст. 134 ЦПК України, адвокат Кравченко О.О. зазначила про те, що позивач планує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~000 грн. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У\~ЦПК України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу. Згідно ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови\~ у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.3\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №119 від 03.07.2025 року, Акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 28.10.2025 року з якого вбачається, що сторонами було укладено договорі наступними умовами оплати: первісна консультація, аналіз судової практики 2000 грн, написання позовної заяви 5500 грн, написання заяви про розгляд справи за відсутністю 500 грн, відправка поштової кореспонденції, родруківка матеріалів в суд, а також надано розрахункову квитанцію від 28.10.2025 року на суму 4000 грн та від 03.07.2025 року на суму 5215 грн. Повноваження адвоката підтверджені ордером серії АР № 1249930 від 03.07.2025 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002814. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Дослідивши та оцінивши обґрунтованість заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, та з огляду на рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, враховуючи заперечення представника відповідача стосовно неспівмірності розміру заявлених витрат, суд вважає справедливим та розумним задоволення поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі в розмірі 8 000,00 грн, оскільки заявлені витрати є співмірними із урахуванням складності справи, а також фактично понесеними та підтвердженими належними та допустимими доказами. Суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо відмови у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке. Відповідно до статей 270 та 133, 137 ЦПК України, суд має право ухвалити додаткове рішення, якщо питання про судові витрати не було вирішено у основному рішенні, а сторона належно подала заяву в межах установленого строку. Позивач подав відповідну заяву у передбачений процесуальним законом термін, надавши детальний розрахунок витрат, копії договору про надання правничої допомоги, платіжні документи та опис виконаних робіт. Заперечення представника відповідача про те, що такі витрати не підлягають компенсації, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, відповідають принципу розумності та співмірності, а їх необхідність випливає з характеру наданих адвокатом послуг і складності спору. Крім того, відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про завищеність заявлених сум або відсутність фактичного надання правничої допомоги позивачу. Сам по собі факт незгоди відповідача не може бути підставою для відмови у стягненні витрат, передбачених законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подана позивачем заява є обґрунтованою, відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстав для відмови у її задоволенні немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved