Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання за нею, права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивач та відповідачі є спадкоємцями за законом та заповітом після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] дружина померлого, відмовилася від прийняття спадщини, відповідач [PERSON] - син померлого, прийняв свою частку спадщини за заповітом. В свою чергу, позивач прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву, про що була заведена спадкова справа № 55/2024. Проте, у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок нотаріусом було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження в даній справі за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.05.2025 о 13:15. 22.05.2025 до суду сторони не з`явилися, причин неявки не повідомили, в зв`язку з чим підготовче засідання відкладено до 02.06.2025 о 11:00. 02.06.2025 до суду сторони не з`явилися, причин неявки не повідомили, в зв`язку з чим підготовче засідання відкладено до 25.07.2025 о 11:00. 04.06.2025 на виконання ухвали суду від 05.05.2025 від приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Воробей О.М. надійшла копія спадкової справи № 55/2024 після смерті [INFO] [PERSON] . 25.07.2025 в підготовче засідання належним чином повідомлені відповідачі не з`явилися. В зв`язку з клопотанням представника позивача - адвоката Чирка П.Г. про відкладення підготовчого засідання для надання часу для отримання відповіді за його запитом до філії №1 Київського обласного державного нотаріального архіву (м. Вишневе) про витребування копії спадкової справи (номер невідомий) після смерті [INFO] [PERSON] підготовче засідання відкладено до 05.08.2025 до 16:00. 05.08.2025 до суду сторони не з`явилися, причин неявки не повідомили, в зв`язку з чим підготовче засідання відкладено до 02.09.2025 о 11:00. 02.09.2025 підготовче засідання відкладено до 08.09.2025 о 16:00 в зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Чирки П.Г. про відкладення підготовчого засідання. 08.09.2025 підготовче засідання відкладено до 18.09.2025 о 16:00 в зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Чирки П.Г. про відкладення підготовчого засідання. 18.09.2025 представник позивача - адвокат Чирка П.Г. в підготовчому засіданні заявив клопотання про витребування від філії №1 Київського обласного державного нотаріального архіву (м. Вишневе) копії спадкової справи (номер невідомий) після смерті [INFO] [PERSON] , в зв`язку з чим підготовче засідання відкладено до 09.10.2025 до 15:30. 01.10.2025 на виконання ухвали суду від 18.09.2025 про витребування доказів, від філії № 1 Київського обласного державного нотаріального архіву до суду надійшло повідомлення за № 805/01-17/Ф-1 від 23.09.2025. Ухвалою суду від 09.10.2025 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 10.11.2025 о 15:30. В зв`язку з неявкою 10.11.2025 в судове засідання учасників справи, судове засідання відкладено до 24.11.2025 о 11:00. В судове засідання сторони не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки адвокат Чирка П.Г. направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 889 від 02.12.2023, зроблений Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ). Відповідно до довідки, виданої Полого-Яненківським старостинським округом Циблівської сільської ради від 25.03.2025 за № 24, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрованим та постійно проживав за адресою [ADDRESS] , разом з своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Як вбачається з Витягів з погосподарської книги № 3 Полого-Яненківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 1974 - 1976 роки, № 3 Полого-Яненківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 1991 1995 роки, № 2 Полого-Яненківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2006 - 2010 роки за адресою домогосподарства: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] головою сім`ї значиться [PERSON] , членами домогосподарства зазначені: дружина [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть [NUMBER] )ю [INFO] помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). З повідомлення Київського обласного Державного нотаріального архіву МЮ України від 23.09.2025 за № 805/01-17/Ф-1 слідує, що згідно з архівним фондом № 43 Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області, а саме, алфавітної книги обліку спадкових справ за 2006-2009 роки інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , відсутня. [INFO] помер [PERSON] , який відповідно до копії свідоцтва про народження позивача є батьком позивача [PERSON] (серії [NUMBER] ) є її батьком. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , [PERSON] 26.09.2009 зареєструвала шлюб з [PERSON] , та її прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , померлому [INFO] , відповідно до досліджених вище виписок з погосподарських книг. Як вбачається з повідомлення Київського обласного Державного нотаріального архіву МЮ України від 23.09.2025 за № 805/01-17/Ф-1 після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, а отже, за життя син [PERSON] [PERSON] , який проживав разом з ним на момент смерті свого батька, фактично прийняв спадщину, проте, юридично не оформив своїх спадкових прав. 22.12.2011 від імені [PERSON] посвідчено заповіт на випадок його смерті, згідно з яким останній заповів [PERSON] належний йому житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи № 55/2024, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , позивач 01.05.2024 подала заяву приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Воробей О.М. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Також після смерті [PERSON] нотаріусу подали заяви відповідач [PERSON] , як спадкоємець за законом, - про відмову від належної їй частки у спадковому майні, та відповідач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, - про прийняття спадщини. Згідно з постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Воробей О.М. від 20.02.2025 за № 56-02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] у зв`язку з неможливістю надати документу про право власності на вказаний житловий будинок. В судовому засіданні досліджено також копію технічного паспорту об`єкту нерухомого майна за адресою: по [ADDRESS] , замовник- [PERSON] . Таким чином, в суді встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , який в свою чергу, фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , постійно проживаючи разом з спадкодавцем на час його смерті. Зважаючи на те, що нотаріусом позивачеві відмовлено в оформленні права на спадщину, суд констатує наявність права позивача на звернення до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі\~ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220, 1223\~ЦК\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч. 5 ст.\~1268\~ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.\~1297\~ЦК\~України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» визначено, що особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно» потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, зокрема, технічним паспортом на будівлі. В матеріалах справи судом наявна технічна характеристика спірного житлового будинку, проведену ФОП [PERSON] . Так, в графі «рік побудови» заначено 1969. Таким чином, у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва спірного житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , виникло право власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, спадкодавець [PERSON] який помер [INFO] , є таким, що прийняв спадщину після смерті [INFO] свого батька [PERSON] . Статтею 15\~ЦК\~України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що спадкодавець за життя набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а отже набула право власності на майно в порядку спадкування, однак існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved