Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32885,52 грн. В обґрунтування позову зазначають, що 18.07.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 353126-КС-001 про надання кредиту в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до договору відповідач отримав кредит у розмірі 16 000 грн., строком на 24 тижні\~до 02.01.2022 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,07874163% в день, який зобов`язувався повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 08.08.2025 утворилась заборгованість в розмірі 32885,52 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14892,72 грн.; суми прострочених платежів по процентах \~17992,80 грн. Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Ухвалою суду від 17.10.2025 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8ст.\~178\~ЦПК України зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.07.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] , в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено договір № 353126-КС-001 про надання кредиту в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію. За умовами п.1 договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 16000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту 24 тижні; процентна ставка: в день 1,07874163%, комісія за надання кредиту 2400 грн.; загальний розмір наданого кредиту 16000 грн.; строк дії договору до 02.01.2022 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту 39960 грн., орієнтовна річна процентна ставка 7282,39 грн. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачем електронним підписом ідентифікатором G-0953, який направлений на номер телефону, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 08.08.2025 утворилась заборгованість в розмірі 32885,52 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14892,72 грн.; суми прострочених платежів по процентах \~17992,80 грн. Вищевказаний договір укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~(далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої\~статті 11 Закону\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позичальником та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Зі змісту кредитних договорів, встановлено, що у відповідності до вимог частини 1\~статті 638 ЦК України\~між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договорів, які оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тоді як без отримання позичальником повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такі договори не були б укладені. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом враховано, що договори містять податковий номер [PERSON] , його паспортні дані, відомості про місце проживання. Факт одержання кредитних коштів у розмірі встановленому договором, підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами, витребуваною інформацією - листом АТ КБ «ПриватБанк» від 06.11.2025 р. про наявність відкритих банківських рахунків, випискою по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] картка № [NUMBER] . Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, не спростовані відповідачем, щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України\~ якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.\~\~\~ У відповідності до положень статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У кредитному договорі сторони обумовили розмір процентів за кожен день користування кредитом та визначили термін дії договору до 02.01.2022 року. Отримавши кредитні кошти, відповідач погодився сплатити проценти за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст.\~1054,\~1056-1 ЦК України. ТОВ «Бізнес позика» згідно умов договору нараховано відсотки за користування кредитом до 02.01.2022, тобто у строки передбачені договором, що є платою за право користування наданими кредитними коштами на визначених законодавством умовах. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Бізнес позика» підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 353126-КС-001 від 18.07.2021 року у розмірі 32885,52 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14892,72 грн.; заборгованість за відсотками 17992,80 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved