Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

24.03.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області з Березанського міського суду Київської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вони просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість загальною сумою 147197,60 грн., яка складається з: 22999,97 грн.\~сума заборгованості за основним боргом; 109017,63 грн.\~сума заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором; 15180,00 грн.\~сума заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 33 календарних днів та покласти судові витрати на Відповідача, а саме: 2422,40 грн.\~сума сплаченого судового збору та 10000,00 грн.\~витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №4190411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Cторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 23000,00 грн., строк кредиту 360 днів, терміном з 03.12.2023 року по 27.11.2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, зі сплатою 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту. Грошові кошти були перераховані на платіжну карту [PERSON] . Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед первісним кредитором, 25.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4190411 від 03.12.2023 року, загальна сума заборгованості склала 132017,00 грн., яка складається з тіла кредиту 22999,97 грн., заборгованості за процентами 109017,63 грн. Станом на дату укладення договору факторингу від 25.10.2024 року № 24/05/2024, строк дії договору №4190411 від 03.12.2023 року рокуне закінчився, а тому у період з 26.10.2024 року по 27.11.2024 року (33 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою в сумі 15180,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 147197,60 грн., яка складається з: 22999,97 грн.\~сума заборгованості за основним боргом; 109017,63 грн.\~сума заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором; 15180,00 грн.\~сума заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 33 календарних днів. Також з відповідача підлягають стягненню судовий збір та витрати на правничу допомогу за договором про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року в розмірі 10\~000,00 грн. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 28.01.2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю (а.с. 95-96). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2025 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про рух коштів, а саме:\~інформацію про\~видачу на\~ім`я\~ [PERSON] \~платіжну карту\~№ [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (а.с.104-106). Ухвалою Васильківського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 12.06.2025\~року повторно\~Витребувано в\~АТ КБ «Приватбанк» нформацію про рух коштів,а саме: інформацію про видачу на ім`я [PERSON] платіжну карту № [NUMBER] ;\~виписку з карткового рахунку про рух коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (а.с. 141-142). Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без їхньої участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 13). [PERSON] належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 132, 139, 148, 160), та у порядку ч. 11\~статті 128 ЦПК України,\~шляхом опублікування оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 144), правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.12.2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали договір №4190411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до п. 1.1 якого укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток Credit7. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету (а.с. 21-25). В силу п. 1.2 договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 23 000,00 грн. Згідно з п. 1.3 строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,00 % за кожен день користування кредитом та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п. 1.3, п. 1.4, п. 1.4.1). Відповідно до п. 2.1 товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Підписуючи договір, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п. 9.9 договору). У договорі зазначено, що він підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором 13901 від 03.12.2023 року 20:46:31. Відповідно до листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 01.11.2024 року №165-0111 зазначено про існування договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року, укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відповідно до умов якого 03.12.2023 о 20:48:08 успішно здійснено перерахування коштів в сумі 23000 грн. 00 коп., номер карти № [NUMBER] (а.с. 15-зворотня сторона). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4190411, станом на 25.10.2024 розмір заборгованості становить 132017,00 грн., яка складається з тіла кредиту 22999,97 грн., заборгованості за процентами 109017,63 грн. (а.с. 33-39). 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 82-86). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4190411 у розмірі 132017,00 грн., яка складається з тіла кредиту 22999,97 грн., заборгованості за процентами 109017,63 грн. (а.с. 42). Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦУК України. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4190411, за період з 26.10.2024 року по 27.11.2024 року (за 33 календарних дні) сума нарахованих процентів становить 15180,00 грн. (а.с. 40). Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВ «Фінансова компанія « ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с. 76). Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит)\~глави 71 ЦК України. Відповідно до положень\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено,\~що кредитний\~договір №4190411 від 03.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису (за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора). Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 цього Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1\~ст.1054 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування»\~встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно якої споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним Договором та його припинення відповідач до суду не надала, чим не спростувала докази надані позивачем. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені договором належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та становлять 147197,60 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. За п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, акт прийому-передачі виконаних робіт №6213 від 14.01.2024 року (а.с. 41, 80-81). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі №756/2114/17 від 13.02.2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в\~ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 3\~000,00 грн. відповідатимуть критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечатимуть принципу розподілу таких витрат Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved