Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

02.09.2025 року КП «Водоканал» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 62 652,37 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі у справі проживають за адресою: [ADDRESS] , та користуються послугами КП «Водоканал» - з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак,\~оплату за\~послуги підприємства\~відповідачі вносять\~не в\~повному обсязі,\~у зв`язку\~з чим,\~за період\~з 01.08.2010\~р.\~по 31.10.2018\~р.\~та з\~01.10.2022\~р.\~по 31.07.2025\~р.\~за останніми\~утворилась заборгованість\~в розмірі\~62\~652,37 грн. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 12.09.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 13.10.2025 року на адресу суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останні частково визнали позовні вимоги. При цьому зазначили, що за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2023 року з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку було стягнуто на користь КП «Водоканал» заборгованість за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2018 року по 30.09.2022 року в розмірі 21\~323,31 грн. Вказане рішення виконане в повному обсязі. Крім того, відповідачі зауважили на періоді стягнення заборгованості, який виходить за межі строку позовної давності. Також у відзиві вказано про те, що відповідач [PERSON] з 18.04.2022 року є діючим військовослужбовцем ЗСУ, майже постійно перебував на службі або на лікуванні, тобто фактично не користувався послугами КП «Водоканал». [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] просили суд врахувати відзив на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги частково, з урахуванням їхніх заперечень. Представник позивача\~ в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило. У судовому\~засіданні відповідач [PERSON] підтримав відзив на позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві. \~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, враховуючи позицію відповідачів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог КП «Водоканал», виходячи з такого. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Судом встановлено, що згідно статуту КП «Водоканал», затвердженого розпорядженням міського голови від 26.09.2019 року №276р, предметом діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими в експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень; забезпечення постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області технічної води відповідно до існуючого Державного стандарту; забезпечення водовідведення й очищення господарсько-побутових стоків. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання та водовідведення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за період\~з 01.08.2010\~р.\~по 31.10.2018\~р.\~та з\~01.10.2022\~р.\~по 31.07.2025\~р.\~становить 62\~652,37 грн. Згідно довідки КП «Водоканал» щодо заборгованості за надані послуги, отримувачами послуг за вказаною вище адресою є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру та Департаменту адміністративних послуг ЗМР, місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 04.08.2006 року, 18.07.2000 року та 24.06.2008 року, відповідно. Постановою КМУ від 02.02.2022 року №85 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. №690», затверджені типові форми договорів, у тому числі форма типового публічного договору приєднання з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. На виконання вищезазначених вимог закону, 01.03.2022 на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування https://zp.gov.ua та на офіційному веб-сайті КП «Водоканал» https://www.vodokanal.zp.ua було розміщено текст публічного договору приєднання. Відповідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання вважають укладеними, якщо протягом З0 днів з дня опублікування тексту договору (тобто з 01.04.2022 року) на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином з 01.04.2022 року за адресою: [ADDRESS] , укладено публічний договір. Претензій від відповідачів щодо якості наданих послуг за вказаний період до позивача не надходило. Згідно вимог ст.ст.67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно з вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 р. № 690, які діють до теперішнього часу, встановлено, що розрахунковим періодом\~для оплати\~послуг є\~календарний місяць.\~Плата за\~послуги вноситься\~не пізніше\~20\~числа місяця,\~що настає\~за розрахунковим,\~якщо договором\~не встановлено\~інший строк. Відповідно до п.37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05.07.2019 року, оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Зі змісту Публічного договору вбачається, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісячно не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги. За приписами ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язання з оплати наданих послуг за вказаний вище період належним чином не виконали, у зв`язку з чим, за останніми утворилась заборгованість в сумі 62 652,37 грн. \~ Факт наявності заборгованості у вказаному розмірі підтверджується матеріалами цієї справи, а саме розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення та довідкою по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідачі оплату наданих послуг не довели, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явили, суд дійшов до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які виразились в порушенні строків та порядку оплати послуг за централізоване водопостачання та водовідведення, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] стосовно не користування послугами КП «Водоканал» з квітня 2022 року у зв`язку з проходженням військової служби, оскільки зареєстрованим його місцем проживання є саме вказана квартира, повідомлень щодо не проживання у квартирі позивачу не направлялося. Згідно з положеннями ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Щодо клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.264 ЦПК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За приписами ст.ст.260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Позовні вимоги Концерну «МТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.05.2014 року по 28.02.2021 року. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 03 квітня 2020 р. на всій території України. У подальшому він був продовжений Постановами Кабінету Міністрів України №239 від 25.03.2020 року, №291 від 22.04.2020 року, №343 від 04.05.2020 року, №392 від 20.05.2020 року, №500 від 17.06.2020 року, №641 від 22.07.2020 року, №760 від 26.08.2020 року, №956 від 13.10.2020 року, №1236 від 09.12.2020 року, №104 від 17.02.2021 року, №405 від 21.04.2021 року, №611 від 16.06.2021 року, №855 від 11.08.2021 року, № 981 від 22.09.2021 року, № 1336 від 15.12.2021 року, №229 від 23.02.2022 року, №630 від 27.05.2022 року, №928 від 19.08.2022 року, № 928 від 19.08.2022 року, №1423 від 23.12.2022 року, № 383 від 25.04.2023 року. Останньою постановою дію карантину було продовжено до 30.06.2023 року. Отже карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року. Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені\~статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). У даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. При цьому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020 року, не є продовженими. При застосуванні приписів пунктів 12, 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України суд враховує також, що такий строк слід застосовувати відносно кожного щомісячного платежу. Суд враховує також ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватись споживачами цих послуг до 20 числа місяця, наступного за тим, в якому цю послугу спожито. Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо періоду заборгованості, починаючи з 02.04.2017 року припадає на час дії карантину, тому на цю заборгованість поширюються приписи пунктів 12 та 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягає стягненню з відповідачів. Таким чином в межах строку позовної давності, з урахуванням приписів пункту 12 та пункту 19 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України, вкладається період щомісячних платежів з 01.03.2017 р. по 31.10.2018 р. та з 01.10.2022 р. по 31.07.2025 р., а борг у цьому періоді згідно розрахунку становить 37\~471,07 грн. (з урахуванням того, що платежі за комунальні послуги вносяться наступного місяця після надання таких послуг). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме на 59,81%, тому необхідно стягнути з відповідачів судовий збір, у розмірі пропорційно задоволених позовних вимог, а саме: 1\~811,05 грн. (3\~028 х 59,81/100).

Outcome: partial