Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

У провадження Чечелівського районного суду м. Дніпра за допомогою системи «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , відповідно до якої позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.11.2013 року у розмірі 38869,45 грн., що складається з 31796,99 грн. заборгованості за тілом кредиту 7072,46 грн. заборгованості за простроченими відсотками, а також понесених судових витрат у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав на те, що відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав анкету-заяву № б/н від 21.11.2013 р. та приєднався до умов та правил надання банківських послуг. Додатково, 14.07.2021 р. відповідач підписав нову Заяву про приєднання (на планшеті із застосуванням цифрового власноручного підпису, що відповідає Постанові НБУ № 151), чим підтвердив згоду з умовами та отримав додаткову картку. Банк виконав свої зобов`язання, відкривши картковий рахунок та встановивши кредитний ліміт, який згодом збільшився до 32000,00 грн. Відповідач вчинив дії, що є акцептом (прийняттям пропозиції) згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України: отримав та активував кредитну картку № 5168742208301071, тип- Універсальна Gold, а згодом додатково отримав картку №4149629341207272, тип- Універсальна Gold, активно користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість, визнаючи тим самим умови договору, включаючи відсоткову ставку (яка в процесі користування змінювалася до 40,8% річних). Банк скасував відсоткову ставку (0 %), а з 01.04.22 р. поступово її повернув. Проте, відповідач, у порушення умов договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, припинив своєчасно надавати грошові кошти для погашення заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, дії Банку з кредитування рахунка є наданням кредиту. З урахуванням усіх порушень та внесених коштів, станом на 19.11.2024 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 38 869,45 грн, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідач повідомлявся про хід розгляду справи у встановлений законом спосіб. З урахуванням вимог ст.ст. 19, 274, 276, 277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг № б/н від 21.11.2013 та приєднався до зазначених умов саме в тій редакції, що діяли на дату підписання та були розміщені на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Також 14.07.2021 року відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову картку. Відповідач отримав кредитну картку, після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, на підтвердження чого позивачем надано Виписку за договором № б/н за період з 26.06.2019-26.11.2024 з якої вбачається що за відповідачем обліковувались картки зі встановленим кредитним лімітом якою відповідач користувався протягом декількох років, а саме картка № [NUMBER] , тип - Універсальна Gold, строк дії 07/21 та картка №4149629341207272, тип - Універсальна Gold, строк дії 09/24. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, які підписала відповідач 29.12.2020 р., позивачем та відповідачем були погоджені такі умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 75000 грн. (п.1.2. Договору) ; тип кредитної карти - Картка «Універсальна Gold»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних 40,8% (п.1.3 Договору). Окрім того, паспортом споживчого кредиту сторони погодили нарахування відсотків від суми неповернутого в строк кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України за домовленістю сторін, були встановлені відносно простроченої суми заборгованості в розмірі 60,0% - для картки «Універсальна Gold». Відповідач скористався кредитними коштами встановленого кредитного ліміту, однак не виконав свої кредитні зобов`язання належним чином. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 19.11.2024 року становить 38869,45 грн., яка складається з 31796,99 грн. заборгованості за тілом кредиту та 7072,46 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідно до ст.ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За умовами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом, позивач, АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується копією розрахунку заборгованості за договором, який надано позивачем у матеріали справи. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене вище, позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 38869,45 грн. підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved