Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4980 від 10.02.2024 у розмірі 50 625 грн., яка складається з наступного: 5 000 грн. заборгованість за кредитом, 45 625 грн - заборгованість за відсотками за період з 10.02.2024 по 10.02.2025. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.07.2025 прийнято вищевказану позовну заяву та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить суд справу розглядати без участі представника позивача та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, що підтверджується поштовим повідомленням, а також відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавала, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслала. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі повернулося на адресу суду з відміткою «28.07.2025 вручено особисто». Відповідач в судове засідання не з`явився. Відзив не подав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 10.02.2024 відповідач [PERSON] підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 086597 кредитний договір № 4980, відповідно до якого ТОВ «КЛТ Кредит» зобов`язується надати їй грошові кошти в розмірі 5000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором. Згідно з п.п. 1.2., 1.3., 1.4., 1.7., 1.8., 1.10 договору мета отримання Кредиту на споживчі цілі. Процентна ставка за користування Кредитом становить - 2.5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912.50%) користування Кредитом. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою. Строк надання Кредиту становить 365 днів зі сплатою Кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору. Сума загального розміру кредиту та загальних витрат за Кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору зазначена в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить Позичальникові. Переказ суми Кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків, веб-сайт https://fondy.ua) або іншим способом. Продовження строку надання Кредиту вказаного в п. 1.4 Договору не передбачено. Відповідно до довідки директора ТОВ «ФК «Елаєнс» від 18.06.2025, на підставі договору №40076206-1_26/09/23 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку), про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» перерахувало кошти у розмірі 5000 грн. на карту [NUMBER] за договором № 4980 від 10.02.2024 на умовах фінансового кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №4980 від 10.02.2024 станом на 30.06.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] , на думку представника позивача, становить 50 625 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 000 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом становить 45 625 грн. З розрахунку видно, що відсотки за користування кредитом нараховувалися за ставкою 2,5 % на день з 10.02.2024 до 10.02.2025. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно дост. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК Українипередбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно дост. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. У ч. 5 ст. 12 вищевказаного закону зазначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 3.3. Згідно з п. 53, 79 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» переказ коштів без відкриття рахунку - платіжна послуга, що надається платнику з метою переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги не використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача. Реєстр платіжної інфраструктури (далі - Реєстр) - електронний реєстр, що ведеться Національним банком України за допомогою відповідного комплексу організаційно-технічних засобів, у якому зазначаються відомості про надавачів платіжних послуг та інших осіб, відомості про яких підлягають включенню до Реєстру відповідно до цього Закону. Відповідно до відкритої інформації з вищевказаного Реєстру (https://surl.lt/nnmiup) про видані ліцензії на надання платіжних послуг ТОВ «ФК «Елаєнс» з 30.04.2023 по 22.07.2024 мало ліцензію на послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. У постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 291/1352/20 вказано, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Суд вважає, що позивачем доведено укладення кредитного договору між ТОВ «КЛТ Кредит» та відповідачем, а також доведено факт видачі відповідачу кредиту в сумі 5 000 грн. Доказів погашення відповідачем суми кредиту чи відсотків за користування кредитом до суду надано не було. Суд зазначає, що вищенаведена довідка є достовірним доказом перерахування суми коштів від позивача до відповідача, оскільки згідно з відкритими даними Реєстру платіжної інфраструктури ТОВ «ФК «Елаєнс» з 30.04.2023 по 22.07.2024 мало ліцензію на послуги з переказу коштів без відкриття рахунку відповідно до п. 53, 79 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги». Для спростування змісту вищенаведеної довідки відповідачка могла би надати самостійно чи попросити суд витребувати виписку з карткового рахунку відповідачки, проте не зробила цього. Номер картки, який вказаний у вищенаведеній довідці, збігається з номером картки, який визначено у спірному кредитному договорі для зарахування суми кредиту. Окрім того, на вимогу суду з АТ «Укрсиббанк» надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] . РНОКПП [NUMBER] «УКРСИББАНК» емітовано платіжну карту № [NUMBER] . Надано виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів по платіжній карті № [NUMBER] за період з 10.02.2024 року по 15.02.2024 року. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] в період з 10.02.2024 року по 15.02.2024. Повідомляємо номери телефонів, які наразі знаходяться в анкетних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] : - [NUMBER] ; - [NUMBER]. Вирішуючи питання про обґрунтованість суми відсотків, які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає, що з позовної заяви, розрахунку заборгованості та змісту спірного кредитного договору видно, що проценти за договором нараховувалися з 10.02.2024 по 09.02.2025 виходячи з відсоткової ставки 2,5 % на день. 24.12.2023 набрав чинності Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, у пункті 2 розділу ІІ вищевказаного Закону № 3498-ХІ вказано, що дія пункту 5 розділу I цього Закону (де перелічені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», в тому числі щодо граничного розміру відсотків) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, з 10.02.2024 (дата укладення договору та надання кредиту) максимальний розмір денної процентної ставки за договором між сторонами цієї справи не міг складати більше 2,5% на день, з 06.04.2024 не міг складати більше 1,5% на день, а з 05.08.2024 не міг складати більше 1% на день. Під час укладення договору кредитодавець (позивач) міг врахувати вказані вимоги закону, оскільки станом на день укладення договору ці положення закону вже були чинними та мали бути уведені в дію відповідно 06.04.2024 та 05.08.2024. Проте, кредитодавець (позивач) визначив у договорі таку відсоткову ставку, яка завідомо суперечила вимогам Закону з 06.04.2024. Суд не бере до уваги лист НБУ від 19.02.2024 щодо максимального розміру денної процентної ставки, який додано до позовної заяви, оскільки позиція НБУ з цього питання не є обов`язковою для суду. На думку суду, якщо кредитний договір укладено після набрання чинності Законом № 3498-ХІ в частині змін до Закону України «Про споживче кредитування», тобто 24.12.2023 або пізніше, то умова про нарахування в період з 06.04.2024 відсотків за користування кредитом в розмірі більше 1,5 % на день завідомо обмежує право споживача на сплату відсоткової ставки не більше тієї, яка визначена Законом України «Про споживче кредитування». Така умова також суперечить загальним принципам добросовісності та справедливості, які могли бути враховані позивачем під час складення тексту кредитного договору та які мають враховуватися судом під час розгляду всіх цивільних спорів. Суд окремо зауважує, що всі зміни, які були внесені Законом № 3498-ХІ до Закону України «Про споживче кредитування» в частині обмеження розміру денної відсоткової ставки за користування кредитними коштами, набрали чинності саме 24.12.2023. Деякі положення щодо поетапного зниження максимальної відсоткової ставки в Законі України «Про споживче кредитування» дійсно вступали в дію пізніше, ніж 24.12.2023, проте ці положення вже були чинними. А тому, пункт 2 розділу ІІ Закону № 3498-ХІ не стосується спірного кредитного договору, оскільки спірний кредитний договір був укладений після набрання чинності Законом №3498-ХІ в частині змін до Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 10.02.2024 по 05.04.2024, з 06.04.2024 до 04.08.2024, а також з 05.08.2024 по 09.02.2025 (кінцева дата нарахування процентів) наступним чином: - з 10.02.2024 до 05.04.2024 за ставкою 2,5 % на день (5000 грн. х 2,5 % х 55 дн = 6 875 грн.); - з 06.04.2024 до 04.08.2024 за ставкою 1,5 % на день (5000 грн. х 1,5 % х 120 дн = 9 000 грн.); - з 05.08.2024 до 09.02.2025 за ставкою 1 % на день (5000 грн. х 1 % х 191 дн = 9 550 грн.); Отже, судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості відповідача по процентам за кредитним договором № 4980 від 10.02.2024 складає загалом 25 425 грн. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, а тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню на загальну суму 30 425 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 20.06.2025 № 677 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 60,09% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1 455 грн. 62 коп. (2422,40 х 0,6009). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3ст. 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial