Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С. про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому просить суд визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0278 га, кадастровий номер 0510137000:03:043:0181, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на момент її смерті становила 1/2 частину; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину земельної ділянки в порядку спадкування після смерті бабці - [PERSON] загальною площею 0,0278 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510137000:03:043:0181, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2020. Після смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0278 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510137000:03:043:0181. Земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акта ЯЖ № 398085 від 17.08.2009. Позивач [PERSON] зазначає, що є спадкоємцем за законом, подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив постановою від 17.12.2024 № 1873/02-31, оскільки не може визначити розмір частки земельної ділянки, яка підлягає спадкуванню. У зв`язку з неможливістю оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку позивач звернулася до суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2025 року прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення частки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0278 га, кадастровий номер 0510137000:03:043:0181, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на момент її смерті становила 1/2 частину; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину земельної ділянки в порядку спадкування після смерті бабці - [PERSON] загальною площею 0,0278 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510137000:03:043:0181, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2025 року суд прийняв до спільного розгляду поданий відповідачем [PERSON] зустрічний позов із первісним позовом. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що земельна ділянка належала у праві спільної сумісної власності саме їй та померлій [PERSON] , вона також є спадкоємцем першої черги, зверталась до того ж нотаріуса і отримала аналогічну відмову з тих самих підстав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 11.09.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. На виконання ухвали суду від 04.06.2025 Другою вінницької державною нотаріальною конторою надіслано завіренні належним чином копії матеріалів спадкової справи №301/2020 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач-відповідач та її представник адвокат Казеко О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, а також не заперечили проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач-позивач та її представник адвокат Дмитришина Т.І. в судовому засідання заявлені зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, а також не заперечили проти задоволення первісних позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце була належним чином повідомлена, заперечень проти заявлених первісних та зустрічних позовних вимог від неї не надійшло. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2020 року, виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Мін`юсту України (м. Хмельницький), а тому відповідно до ст. 1220, 1222 ЦК України спадщина відкрилася [INFO] . Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцю та не припинилися внаслідок смерті, у тому числі право власності на земельну ділянку. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0278 га, кадастровий номер 0510137000:03:043:0181, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно з державним актом серії ЯЖ № 398085 від 17.08.2009 року, зазначена земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця є її дві онуки [PERSON] та [PERSON] . Позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса від 17.12.2024 року № 1873/02-31 у видачі свідоцтва відмовлено у зв`язку з неможливістю нотаріуса самостійно визначити частку спадкодавця у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. В свою чергу [PERSON] , заперечуючи проти доводів первісного позову, подала зустрічний позов, в якому підтвердила факт належності земельної ділянки їй та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, факт відкриття спадщини, а також факт відмови нотаріуса. Зустрічними вимогами вона просить визнати за нею право власності на її спадкову частку в тій же земельній ділянці, тобто також на частину. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.1, 2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Приписами ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За нормами ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток, учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У відповідності з ч. 1, 3 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників, а у разі недосягнення згоди учасник спільної часткової власності має право вимагати у судовому порядку виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. На підставі ч. ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. З державного акта серії ЯЖ № 398085 убачається, що земельна ділянка площею 0,0278 га належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна сумісна власність характеризується відсутністю визначених часток кожного зі співвласників. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України частки у спільній сумісній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів існування договору про інший розмір часток суду не подано. Отже, частка спадкодавця [PERSON] у праві власності на спірну земельну ділянку становила 1/2. Відповідно до ст. 1223, 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, чоловік, батьки, однак за відсутності таких спадкоємцями є спадкоємці наступних черг. Сторони по справі не заперечують, що є спадкоємцями за законом після померлої бабусі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття незалежно від часу отримання свідоцтва. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини особа має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва з підстав неможливості визначити частку спадкодавця, тобто з підстав, які не можуть бути усунуті позасудовим шляхом. Суд установив, що: земельна ділянка належала двом співвласникам у рівних частках; після смерті [PERSON] її частка підлягає спадкуванню; спадкоємцями є дві особи [PERSON] та [PERSON] ; частки спадкоємців у спадковому майні є рівними, отже, становлять по 1/4 від розміру земельної ділянки. Таким чином, заявлені вимоги як первісного, так і зустрічного позову є обґрунтованими, підтверджені доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved