Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Представник позивача АТ «Перший український міжнародний банк» адвокат Анохіна О.О. звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість по кредитним договорам : №1011415104 від 13.03.2023 року та №1012346868 від 20.07.2023 року у сумі 121\~360,70 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та\~ [PERSON] укладено кредитні договори: 1. 13.03.2023 кредитний договір №1011415104, за яким позичальнику видано кредит у сумі 52 271,07 грн; 2. 20.07.2023 кредитний договір №1012346868, за яким позичальнику видано кредит у сумі 57\~784,56 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 склала: 1) По кредитному договору від 13.03.2023 № 1011415104 59\~648,58 грн., з яких: 43\~212,39 грн. - заборгованість за кредитом; 6,41 грн. - заборгованість процентами; 16\~429,78 грн. - заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 20.07.2023 № 1012346868 61\~712,12 грн., з яких: 47\~359,83 грн. - заборгованість за кредитом; 3,92 грн. - заборгованість процентами; 14\~348,37 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.04.2025 склала 121\~360,70 грн. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою від 22 вересня 2025 року суд відкрив провадження у справі та надав відповідачу строк на подання відзиву. 6 жовтня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач визнала такі обставини: факт укладення кредитних договорів; отримання споживчого кредиту в порядку, визначеному умовами договорів, а також наявність заборгованості за кредитом, що складається з основної суми боргу та нарахованих відсотків, з урахуванням здійснених нею платежів станом на дату отримання позову. Відповідач також підтвердила, що кредитні договори були укладені добровільно, залишаються чинними та є документами, які встановлюють зобов`язання сторін. Крім того, вона визнала право банку на стягнення відсотків за користування кредитом. Разом із тим відповідач не погоджується з нарахуванням щомісячної комісії за обслуговування кредиту та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині. 14 листопада 2025 року від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, у яких вона просила звернути увагу суду на те, що у позивача відсутнє право вимоги щодо дострокового погашення за кредитними договорами, оскільки відповідної претензії вона не отримувала. Представник позивача в позовні заяві виклав клопотання про розгляд справи без його участі, проси задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила врахувати її відзив і додаткові пояснення. Відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з ткаких підстав. Судом встановлено, що 13.03.2023 року між АТ«ПУМБ» та\~ [PERSON] , укладено кредитний договір, згідно\~якого остання отримала кредит, шляхом підписання заяви №\~1011415104 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 52 2171,07 грн, строком на 36 місяців, з розміром річної процентної ставки 0,01 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) (а.с.20-21). З наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту слідує, що він містить основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту\~кредитна лінія; строк кредиту\~36 місяців; спосіб та строк надання кредиту; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, та інше (а.с.22). У п. 4 Паспорта споживчого кредиту зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема, зазначено, що процентна ставка, відсотків річних 0,01%, тип фіксована. При цьому в застереженнях до цього пункту вказано, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] 13.03.2023 (а.с. 22). Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу\~ [PERSON] кредит у розмірі 52271,07 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.63248130.69184.25578 від 13.03.2023 року (а.с. 36). Зобов`язання щодо надання коштів банком були виконані у повному обсязі, проте відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 59\~648,58 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №1011415104 від 13.03.2023, станом на 09.04.2025 (а.с.37-38) за відповідачем [PERSON] , наявна заборгованість в сумі 59\~648,58 грн,\~в тому числі: 43\~212,39 грн\~заборгованість по сумі кредиту; 6,41 грн\~заборгованість за відсотками та 16\~429,78 грн заборгованість за комісією. Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. З аналізу вказаних вище документів випливає, що позивач довів наявність заборгованості у відповідачки за кредитним договором №1011415104 від 13.03.2023 та про своє право вимагати її погашення. Крім того, між АТ«ПУМБ» та\~ [PERSON] \~20.07.2023 року укладено кредитний договір, згідно\~якого остання отримала кредит, шляхом підписання заяви №\~1012346868 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, відповідач [PERSON] \~отримала кредит у розмірі 57\~784,56 грн, строком на 48 місяців, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості1,6% та розміром процентної ставки0,01 % річних (а.с.22 зворот - 24). З наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту слідує, що він містить основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту\~кредит; сума кредиту\~57\~784,56 грн; строк кредиту\~48 місяців; спосіб та строк надання кредиту\~безготівковий переказ; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, та інше. У пункті 4 Паспорта споживчого кредиту зазначено: процентну ставка, відсотків річних - 0.01%; тип процентної ставки\~фіксована; щомісячна комісія за обслуговування кредиту\~1,6%; загальні витрати за кредитом\~44 389 грн; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі)\~102\~174,46 грн; реальну процентну ставку, відсотків річних 36,26%. Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] \~ (а.с.24 зворот). Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: видав відповідачу\~ [PERSON] , кредит у розмірі 57\~784,56 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.69477494.91094.25578 від 20.07.2023 (а.с.36 зворот). Зобов`язання щодо надання коштів банком були виконані у повному обсязі, проте відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 61\~712,12 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №1012346868 від 20.07.2023, станом на 09.04.2025 (а.с.38 зворот-39) за відповідачем [PERSON] , наявна заборгованість в сумі 61\~712,12 грн,\~в тому числі : 47\~359,83 грн\~заборгованість по сумі кредиту; 3,92 грн\~заборгованість по процентам. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору, у зв`язку з цим суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором 1012346868 від 20.07.2023 в розмірі 61\~712,12 грн,\~в тому числі: 47\~359,83 грн\~заборгованість по сумі кредиту; 3,92 грн\~заборгованість по процентам. Відповідно до ч.ч. 1.2\~ст.207 ЦК України, правочин\~вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на викладене, з відповідача [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» слід стягнути грошові кошти за вищезазначеними кредитними договорами у сумі 90582,55 грн. Суд не приймає твердження відповідачки про те, що нею не була отримана вимога про погашення заборгованості, оскільки в матеріалах справи містяться як вимога від 10 квітня 2025 року №КНО-44.2.2/580 про виникнення простроченої заборгованості за договорами: від 13.03.2023 №1011415104 та від 20.07.2023 № 1012346868, так і докази її направлення [PERSON] (а.с. 33-35). Також суд не може прийняти як належні докази надані відповідачкою копії квитанцій про сплату нею грошових коштів на рахунки позивача у період з 30.07.2025 по 31.07.2025, оскільки з їх змісту не вбачається, у рахунок виконання яких саме зобов`язань були спрямовані зазначені платежі. Щодо вимог про стягнення комісії. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч.1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з дати набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Отже, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Зі змісту кредитних договорів, що є предметом дослідження у цій справі вбачається, що в них не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами. Якщо ж в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони, не є належним способом захисту прав, а відтак обов`язковим, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Ці висновки узгоджуються також з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження № 61-4202сво22). Тобто доводи відповідачки, щодо безпідставного нарахування комісії за кредитними договорами, є обґрунтованими та не спростовані позивачем. З урахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог у частині стягнення суми комісії у розмірах 16429,78 грн та 14348,37 грн слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 1808,06 грн судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 х 74,64 ). На підставі

Outcome: partial