Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (надалі - ТОВ «УФО») Дідух Є.О., через систему «Електронний суд», звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з неї боргу за Кредитним договором № 4643788 від 12.05.2024 року в розмірі 23\~371,88 грн., 2 422,40 грн. - судового збору, 10\~000,00 грн. правничої допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2024 року товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі -\~ТОВ «Лінеура Україна») і [PERSON] \~укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4643788. За умовами цього договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 3\~000,00 грн строком на 360 днів (з 12.05.2024 року по 07.05.2025 року) під 1,5% у день, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. На підставі договору факторингу №31-1/03/2025 від 31.03.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором. [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору (31.03.2025 року) виникла заборгованість, яка складається з 4\~249,88 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 16\~827,36 грн. - заборгованості за процентами. Крім того, за період з дати факторингу 01.04.2025 року (36 календарні дні) позивач нарахував проценти за користування кредитом у розмірі 2\~294,83 грн, а тому загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором склав 23\~371,88 грн.\~ Ухвалою Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області від 01.09.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просить справу розглядати за його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до вимог ст.274\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст.279\~ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 12.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та\~\~ [PERSON] \~уклали в електронній формі кредитний договір № 4643788 та додатковий договір до договору № 4643788, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] споживчий кредит у розмірі 3 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (пункти 1.1, 1.2, 1.8 кредитного договору). Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 360 днів під 1,50% в день від суми кредиту (стандартна процентна ставка, яка застосовується в межах всього строку кредиту). Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до кредитного договору) [PERSON] повинна була повернути кредит у цілому до 06.05.2025 року. Сторони визначили: тип процентної ставки\~- фіксована; періодичність платежів зі сплати процентів\~кожні 30 днів; орієнтовну реальну річну процентну ставку на дату укладення договору за стандартною ставкою\~9\~541,79% річних (пункти 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору). Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 32901). В день укладення кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало кредитні кошти на указаний [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] \~не виконала у повному обсязі зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулося через систему Рау Тесh, на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 03012024-1 від 03.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ПЕЙТЕК», що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» Вих. № 20250409-120 від 09.04.2025. 31.03.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) і ТОВ «УФО» (фактор) уклали договір факторингу № 31-1/03/2025, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату (ціна продажу) відступило позивачу своє право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому, до боржників за рядом договорів. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025 до ТОВ «УФО» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4643788 від 12.05.2024 року. Суд вважає, що перехід права вимоги за Кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, а саме у період з 01.04.2025 року по 06.05.2025 року (36 календарних днів), остання не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунок ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ані рахунок первісного кредитора, тому, відповідно до п.1.4 Договору, відповідачу здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою 1,5% в сумі 2\~294,83 грн. Таким чином, згідно з наданим позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за Договором про споживчий кредит №4643788 від 12.05.2024 року становить 23\~371,88 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 4\~249,69 грн, нарахований процентів первісним кредитором 16\~827,36 грн., нарахований процентів ТОВ «УФО» за 36 календарних днів 2\~294,83 грн. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 \~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до положень\~ст.1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підставі договору факторингу позивач набув право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № № 4643788 від 12.05.2024 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Лінеура Україна» не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 4643788 від 12.05.2024 року 23\~371,88 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 4\~249,69 грн, нарахований процентів первісним кредитором 16\~827,36 грн., нарахований процентів ТОВ «УФО» за 36 календарних днів 2\~294,83 грн. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «УФО» про стягнення заборгованості за Кредитним договором підлягають задоволенню. Згідно\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За викладених обставин, відповідно до ст.141\~ЦПК України підлягають до стягнення судовий збір з відповідача у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Частиною 4 ст.137\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача до матеріалів справи надано Договір про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, укладений між адвокатом Дідухом Є.О. та ТОВ «УФО», заявку № 4643788 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, Акт № 4643788 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року та детальний опис робіт (наданих послуг) № 4643788 від 04.08.2025. З врахуванням наведеного, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, а також те, що суд з власної ініціативи не може зменшувати судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. Що стосується вимоги 4 позовної заяви, то відповідно до п.10 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Позивачем ставиться питання про нараховування відповідно до ст.265 ЦПК України інфляційних витрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до моменту виконання рішення про стягнення суми боргу . Разом з тим, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). За таких обставин зазначення суд вважає, що немає підстав для зазначення таких відомостей в рішенні.

Outcome: approved