Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

30 липня 2025 року представник позивача [PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Батьки позивача перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.11.2013 розірвано. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають чотирьох дітей двоє з яких є неповнолітніми, а саме: [PERSON] , [INFO] та позивач [PERSON] . Зазначає, що до повномасштабного вторгнення РФ в Україну позивач разом з сестрою [PERSON] проживали разом з матір`ю, їх батько проживав окремо та надавав матері допомогу на утримання дітей. Після початку повномасштабної війни родиною [PERSON] прийнято рішення про переїзд неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з їх повнолітньою сестрою [PERSON] до Федеративної Республіки Німеччина. Таким чином приблизно з середини 2022 року позивач [PERSON] проживає разом з повнолітньою сестрою [PERSON] в Німеччині, та сестра є його офіційним опікуном. Батько позивача проходить службу в ЗСУ та добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, тоді як мати позивача з того часу свої обов`язки по утриманню дітей не виконує, уваги вихованню дітей майже не приділяє, займається влаштуванням особистого життя, повністю переклала відповідальність за неповнолітніх дітей на старшу доньку яка фактично займається їх вихованням та утриманням з підтримкою батька. Вважає, що оскільки чинним законодавством України передбачено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач по справі цей обов`язок стосовно позивача не виконує. Позивач [PERSON] на момент звернення до суду досяг 14 річного віку та вимушений здійснювати захист своїх порушених прав самостійно шляхом звернення до суду з вказаною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача аліменти на власне утримання у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу). Ухвалою судді від 25 серпня 2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення сторін). Відповідачу надсилалась судом позовна заява з додатками до неї та ухвала про відкриття провадження у справі, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Судова кореспонденція повернулась на адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, судом вжиті всі можливі заходи з метою повідомити відповідача про розгляд справи судом. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 910/1730/22 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 911/3113/20). Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Відповідно до положень ст. 247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст. 178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видного 11 січня 2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 8. [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З довідки про призначення опікунства вбачається, що [PERSON] [INFO] призначена опікуном [PERSON] , [INFO] . Нотаріально посвідченою заявою від 13.11.2023 [PERSON] надала згоду на тимчасовий виїзд за кордон України до Федеративної Республіки Німеччина її дітьми [PERSON] та [PERSON] та надала дозвіл на догляд за ними на території Німеччини [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частина 4 статті 152 СК України передбачає, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час судового розгляду встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітній [PERSON] проживає у Федеративній Республіці Німеччина та перебуває під опікою своєї повнолітньої сестри [PERSON] . На момент звернення до суду з позовною заявою позивач досяг 14 річного віку та набув права на самостійне звернення до суду за захистом своїх прав. Мати дитини зобов`язана та може надавати таку допомогу. Разом з цим, відповідач [PERSON] окрім позивача має на утриманні і неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вимоги закону та доводи позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved