Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

18.07.2025 року в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , якому позивач [PERSON] доводиться двоюрідною сестрою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за вказаною адресою. Також, [INFO] померла [PERSON] , яка доводиться матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею проживала її донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на земельні ділянки площею 2,4562 га, кадастровий номер 1822855100:03:000:0164 та площею 0,3299 га кадастровий номер 1822855100:06:000:0311 цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані: Житомирська область, Коростенський (до ліквідації - Лугинський) район, Лугинська с/р. [INFO] померла [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею по день смерті проживав та був зареєстрований її син [PERSON] , який після смерті матері прийняв спадщину, яку вона фактично прийняла після смерті своєї матері [PERSON] , але він також не оформив своїх спадкових прав на зазначені земельні ділянки. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . 16.06.2025 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Однак, приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Можарівська Н.В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки не можливо, оскільки не надано правовстановлюючих документів на зазначене майно. Рекомендовано звернутись до суду з позовом визнання права власності на нерухоме майно. Оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки були втрачені, але належність [PERSON] земельних ділянок підтверджується витягами з ДЗК. Враховуючи, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась з даним позовом. Ухвалою суду від 23.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 09.10.2025 року. 09.10.2025 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач участь в судовому засіданні свого представника не забезпечив, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника, не заперечує проти позову, рішення просить прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00049107619 від 30.01.2025 року. [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею була зареєстрована та постійно проживала дочка [PERSON] , що підтверджується довідкою № 2883/1 від 16.06.2025 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2022 року. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.10.1950 року, копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00044389857 від 04.04.2024 року, копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00044389809 від 04.04.2024 року. [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований та постійно проживав син [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1049 від 04.02.2025 року, копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 13.11.1962 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 30.03.2022 року. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав один за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки № 1905 від 30.08.2022 року. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2853/1 від 16.06.2025 року, померлому [PERSON] належить житловий будинок, який розміщений за адресою: [ADDRESS] . Рік побудови - 1982. 12.09.2003 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Лугинської райдержадміністрації № 184 від 24.06.2003 року були видані державні акти серії ЖТ № 072840 на право власності на земельні ділянки площею 2,4562 га, кадастровий номер 1822855100:03:000:0164 та площею 0,3299 га кадастровий номер 1822855100:06:000:0311 цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані: Житомирська область, Коростенський (до ліквідації - Лугинський) район, Лугинська с/р. [PERSON] дійсно доводиться двоюрідним братом по материнській лінії [PERSON] , що підтверджується копією рішення суду № 281/600/24 від 19.11.2024 року. 31.08.2022 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини № 287. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , однак нотаріусом було надано роз`яснення № 410/02-14 від 16.06.2025 року щодо неможливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки не надано правовстановлюючих документів на вказане майно у зв`язку з їх відсутністю. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69887382 від 31.08.2022 року, спадкова справа № 119/2022 до майна померлого [PERSON] була заведена 31.08.2022 року. Зазначені обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи № 119/2022 до майна померлого [PERSON] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою № 272/02-14 від 15.04.2025 року. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, та за життя спадкодавця, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Як роз`яснено у п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року\~Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями\~Цивільного кодексу УРСР\~1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими 45/5 комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені\~статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до пункту 9 частини першої\~статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Суд встановив, що позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок, 1982 року побудови. Оскільки спірний житловий будинок та господарські споруди входять до спадкової маси - за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок та господарські споруди, зазначені в позовній заяві. Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Отож, право позивача, яке перейшло в порядку спадкування від спадкодавця, не може бути звужено чи обмежено. Відповідно до п. 6\~Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, не може бути позбавлений права переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, в даному випадку позивач, успадкувавши право власності на земельну ділянку, відповідно до\~Перехідних положень ЗК України, повинен переоформити у встановленому порядку право власності на земельну ділянку. Громадяни та юридичні особи, відповідно до частини 1\~статті 116 ЗК України, набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1\~статті 126 Земельного кодексу України\~в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Перелік документів передбачений в\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До них належать: документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Підставою для державної реєстрації права власності, відповідно до\~статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, проводиться нотаріусом після подачі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Статті\~81,\~131 ЗК України\~передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Позивач доводить, що до складу спадщини [PERSON] увійшли земельні ділянки, які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , площею 2,4562 га - кадастровий номер 1822855100:03:000:0164 та площею 0,3299 га кадастровий номер 1822855100:06:000:0311 цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані: Житомирська область, Коростенський (до ліквідації - Лугинський) район, Лугинська с/р. Проте, скористатись своїм правом на спадщину не має можливості, оскільки відсутні оригінали державних актів про право власності на земельні ділянки. Суд, враховує, що позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, а відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звернулись. У позивача відсутня можливість у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, тому враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved