Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК"» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №AN5QСТ155101323252 у розмірі 32\~287,38 грн станом на 26.05.2025, яка складається з такого: - 22 309,28 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 9082,85 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; - 895,25 грн - загальний залишок заборгованості за пенею; Також просить стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.07.2024 відповідач, будучи клієнтом Банку (позивача), уклав з позивачем кредитний договір №AN5QСТ155101323252 щодо надання відповідачу кредиту в розмірі 23 700,00 грн на 24 місяців (тобто до 25.07.2026) зі сплатою процентів у розмірі 75.00 % щорічно. Позивач вказує, що кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту. Представник позивача зазначає, що станом на 26.05.2025 заборгованість відповідача за цим кредитним договором становить 32 287,00 грн, яка складається з: 22\~309,28 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 9082,85 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 895,25 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Крім того, представник позивача вказує, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за цим договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закон України «Про споживче кредитування». АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Позивач стверджує, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У позовній заяві також зазначено, що позивач проводив інформування відповідача про наявну заборгованість шляхом повідомлення за допомогою телефонних дзвінків та смс-повідомлень, а письмово вимоги не направляв, оскільки договором їх направлення не передбачено. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із цим позовом до суду. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 13.06.2025 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Позивач у судове засідання свого представника не направив, просив про розгляд справи без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав. Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст.7, ч. 2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд установив таке. Відповідно до Статуту Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК"» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК"», яке є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК"». Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.12.2018 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК"» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 -\~інші види грошового посередництва. АТ «АКЦЕНТ-БАНК"» має банківську ліцензію, що підтверджується витягом з Державного реєстру банків. Судом установлено, що 18.02.2020 відповідач звернувся до А-БАНКУ з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНК, згідно з умовами якого було відкрито картковий рахунок. Також 26.07.2024 відповідач підписав Заяву про надання послуги "Швидка готівка" №AN5QСТ155101323252, яка містить істотні умови кредитного договору, зокрема, вид кредиту - кредит на споживчі потреби, сума кредиту - 23\~700,00 грн, строк кредиту - 24 місяці з 26.07.2024 до 26.07.2026 включно, процентна ставка фіксована -75% на рік. Проценти за користування сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день. Також, 26.07.2024 відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», який містить інформацію, аналогічну викладеній у вищевказаній Заяві про надання послуги "Швидка готівка". Положеннями заяви визначено, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту, становить кредитний договір. Відповідач отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Заява містить відмітку про підпис відповідача 26.07.2024 простим електронним підписом за ідентифікатором [NUMBER] . Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит дата видачі: 26.07.2024, дата платежу: з 26.08.2024 по 25.07.2026, усього 24 періоди; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 46810,17.; сума кредиту за договором 23\~700,00 грн; проценти за користування кредитом 23 110,17 грн. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитнимд оговором виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 23700,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.38495635.54215.69648 від 26.07.2024, де зазначено призначення платежу: видача кредиту згідно договору №AN5QСТ155101323252 від 26.07.2024. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №AN5QСТ155101323252 від 26.07.2024 станом на 26.05.2025 залишок простроченої заборгованості по тілу кредиту становить 3\~787,55 грн, залишок поточної заборгованості за тілом кредиту - 18 521,73 грн, залишок заборгованості за нарахованими процентами - 1159,08 грн, залишок заборгованості за простроченими процентами - 7 923,77 грн, заборгованість за пенею 895,25 грн, загальний залишок заборгованості - 32 287,38 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, ним сплачено на погашення кредиту такі платежі - 26.08.2024 - 1951,00 грн, 27.09.2027 - 9,58 грн, 15.10.2024 - 1950,525.11.2024 -1950,00 грн (а.с.11). Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, який є договором про споживчий кредит. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України унормовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник. У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому. Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком. Відтак, у законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зокрема просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), заборгованість за відсотками, пеню. З наданих суду позивачем документів вбачається, що сторони кредитного договору №AN5QСТ155101323252 від 26.07.2024 узгодили істотні умови договору кредиту - вид кредиту - на споживчі потреби, розмір кредиту, строк, на який надано кредит, процентну ставку за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту. Отже, цей договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Відтак, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору на вищеуказаних умовах та надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 23 700,00 грн. Суд, вирішуючи спір, керується правовими висновками Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. При цьому слід звернути увагу, що з 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», яким врегульовано в тому числі і питання дострокового повернення споживчого кредиту (стаття 16 Закону). Починаючи з 10 червня 2017 року, праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою зокрема визначено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 766/2926/23, провадження № 61-2757св25, у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 755/11307/17 (провадження № 61-14700св21) щодо застосування статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Суд виснує, що у спорі, що розглядається у цій справі, у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач направив лист-вимогу про дострокове повернення кредиту, а позичальник таку вимогу одержав. Крім того, сам позивач у позові зазначає, що відповідну письмову вимогу не направляв. Отже, стягненню підлягає прострочена заборгованість за кредитом та процентами, яка виникла на момент звернення позивача із цим позовом до суду. Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором №AN5QСТ155101323252 від 26.07.2024 (а.с.11) станом на 26.05.2025 залишок простроченої заборгованості по тілу кредиту становить 3\~787,55 грн, залишок заборгованості за простроченими процентами - 7 923,77 грн. Щодо стягнення з відповідача пені , суд зазначає таке. Пунктом 12 Заявки кредитного договору №AN5QСТ155101323252 від 26.07.2024 визначено, що у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК Українита доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23(провадження№ 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 895,25 грн слід відмовити. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На користь позивача із відповідача слід стягнути станом на 26.05.2025 залишок простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3787,55 грн, залишок заборгованості за простроченими процентами у розмірі 7 923,77 грн, усього 11 711,32 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову (36,27%), до перерозподілу належать документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору. З матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд». Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 878,60 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статей\~525,\~627-629,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: partial