Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, 29.06.2011 зареєструвала шлюб з відповідачем у Солом`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 872. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спору щодо визначення місця проживання дитини не має. Позивач вказала, що з відповідачем проживають окремо, через що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Майстренка О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала поданий позов та просла його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив надати строк для примирення. Позивач заперечила проти надання строку для примирення. З огляду на позицію позивача, судом відмовлено у наданні строку для примирення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 29.06.2011 між сторонами Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 872 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 29.06.2011. Від вказаного шлюбу подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу Українги (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України) Як убачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина проживають разом з позивачем. Відтак, виходячи з принципу справедливості, об`єктивності та розумності, суд доходить висновку про задоволення позову, вирішує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дітини у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2025 року і до повноліття дітини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У вказаному позові заявлено дві вимоги, та сплаченопозивачем судовий збір лише за одною вимогою. Згідно зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. Окрім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. З огляду на викладене та

Outcome: approved