Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

27.09.2025\~року до суду через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява\~обґрунтована тим,\~що 10.12.2023\~року [PERSON] \~подано до\~ТОВ «Мілоан»\~заявку на\~отримання \~кредиту №104189941.\~10.12.2023\~року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та [PERSON] \~укладено договір\~ про\~споживчий кредит\~№104189941,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Мілоан»\~надав позичальнику\~кредит у\~сумі 7000,00\~грн.,\~строком на\~15\~днів з\~терміном повернення\~кредиту 25.12.2023\~року,\~проценти за\~користування кредитом\~2625,00\~грн..\~які нараховуються\~за ставкою\~2,50%\~від фактичного\~залишку кредиту\~за кожен\~день строку\~користування кредитом,\~комісія за\~надання кредиту\~становить 1330,00\~грн.яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. ТОВ «Мілоан» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000,00 грн., позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 31183,51 грн., з яких: 5540,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 24313,51 грн. - заборгованість по відсоткам, 1330 грн. заборгованість за комісійними винагородами. 29.10.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №29102024/1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 31183,51 грн., понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн, та витрати на професійну правову допомогу в сумі 5000 грн.. Ухвалою судді\~П`ятихатського районного\~суду Дніпропетровської\~області \~від 16.10.2025\~рокувідкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст.13ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Письмовими матеріалами справи встановлено, що 10.12.2023 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] , подав Заявку на отримання кредиту №104189941. Хронологія вчинення дій щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу щодо підтвердження підписання Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у Кредитному договорі. Цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Підписання даного договору відбувається шляхом із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (СМС) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Тобто факт укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , знайшов своє підтвердження. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №104189941 від 10.12.2023 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення №78280850 від 10.12.2023 року відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок [NUMBER] в сумі 7000.00 грн.. Строк кредиту\~становить 15\~днів,\~проценти за\~користування кредитом\~2625,00\~грн.,\~які нараховуються\~за ставкою\~2,50%\~від фактичного\~залишку кредиту\~за кожен\~день строку\~користування кредитом,\~комісія за\~надання кредиту\~становить 1330,00\~грн.,яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 3.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За змістом договору строк кредитування може бути продовжено. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною у договорі. Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості за кредитним договором за період з 10.12.2023 року по 29.10.2024 року, відповідачем частково погашено заборгованість, а саме: 10.01.2024 року заборгованість по тіло кредиту в сумі 292,00 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 280,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами в сумі 100,00 грн.; 19.02.2024 року заборгованість по тіло кредиту в сумі 292,00 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 280,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами в сумі 100,00 грн.; 17.03.2024 року заборгованість по тіло кредиту в сумі 292,00 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 280,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами в сумі 100,00 грн.; 15.04.2024 року заборгованість по тіло кредиту в сумі 292,00 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 280,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами в сумі 100,00 грн.; 07.06.2024 року заборгованість по тіло кредиту в сумі 292,00 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 280,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами в сумі 100,00 грн.. Всього внесено суму на погашення заборгованості у розмірі 3360,00 грн. Тому загальний розмір заборгованості станом на 29.10.2024 року складає 31183,51 грн., з яких: 5540,00 грн. тіло кредиту, 24313,51 грн. заборгованість по процентам, 1330,00 грн. заборгованість по комісії. 29.10.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги №29102024/1, згідно умов якого відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором №104189941 від 10.12.2023 року, тобто позивач набув право вимоги до відповідача. 25.07.2025 року на адресу відповідача направлено досудову вимогу про повернення грошових коштів, яку відповідачка проігнорувала та кредитні кошти не повернула. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір-є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч.1-2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визнане цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладе такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умі що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умі щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З письмових матеріалів справи вбачається, що 10.12.2023 [PERSON] та ТОВ Мілоан уклали договір про надання споживчого кредиту №104189941, право вимоги за яким згідно договору про відступлення права вимоги перейшло до ТОВ "Діджи Фінанс", за умовами якого кредитодавець надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 7 000 грн на умовах строковості на 15 днів, зворотності, платності, 25.12.2023 та автоматичною пролонгацією на строк не більше 90 днів, шляхом переказу їх на банківську карту, зі сплатою відсотків у розмі 2.5% від суми кредиту за кожен день користування у розмірі 2625,00 грн., та комісією у розмірі 1330 грн. Як вбачається із змісту договору про надання споживчого кредиту №104189941 від 10.12.203 року, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором відповідно до графіку платежів, їх внесення та своїм підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Разом з тим, зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 5540,00 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим процентам у розмірі 24313,51 грн, комісії у розмірі 1330 грн.. За вказаних обставин, позивач надав відповідачу обумовлені договором грошові кошти, шляхом перерахування суми кредиту на банківську карту (рахунок), вказаний у договорі, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором в повному обсязі не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, з яких: 5540,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24313,51 грн. сума заборгованості за відсотками, а всього 29853,51 грн. Щодо стягнення комісії за користування кредитом у розмірі 1330 грн., слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що в кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту все ж таки було зазначено конкретно перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія у розмірі 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00% від суми кредиту одноразово. При цьому, згідно відслідкування відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості за кредитним договором за період з 10.12.2023 року по 29.10.2024 року вбачається, що відповідачем було частково сплачено комісійну винагороду первісному кредитору в сумі 500,00 грн., що в свою чергу не враховано позивачем. Тому з відповідача слід стягнути заборгованість за комісійними винагородами лише в сумі 830,00 грн. Таким чином, оскільки відповідач не в повному обсязі повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано детальний опис робіт, виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» від 29.07.2025 року, договір №42649746 від 05.05.2025 року про надання правової допомоги, акт №104189941 від 29.07.2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової)допомоги. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, суд звертає увагу, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: partial