Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 24.01.2025-100001807 від 24.01.2025 року в розмірі 18180 гривень та стягнення витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422, 40 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 24.01.2025 р. уклали кредитний договір (оферти) №24.01.2025-100001807. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.01.2025, строком на 168 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 24.01.2025-100001807 від 24.01.2025 р позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 24/01/2025; сума кредиту: 6000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 168 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 10.07.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір. Протягом строку дії договору тарифи та комісія (ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними, кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.91 % (денна процентна ставка) = (9180 / 6000)/ 168 ? 100 %. Проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Неустойка: 90 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору, проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Згідно пункту 9.1. договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Відповідно до договору від 24.01.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 24.01.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 6000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 18180 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., по процентам в розмірі 7980 грн., комісії - 300, 00 грн., додаткової комісії - 900, 00 грн.. по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 3 000,00 грн. чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. Кредитодавцем документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Позичальником документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0665712528. Отже, позичальник [PERSON] , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, 24.01.2025 року підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000 грн., а отже акцептовано умови договору. Ухвалою суду від 20.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлена належним чином. Причин неявки в судове засідання не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала та клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено що, відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 24.01.2025-100001807 від 24.01.2025 року в розмірі 18180 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом - 6000 гривень, заборгованість за відсотками - 7000 гривень, заборгованість за комісією за надання кредиту - 300 гривень, заборгованість за комісією за обслуговування - 900 гривень, заборгованість за неустойкою - 3000 гривень /а.с. 13/. Листом за вих. № 109-1010 від 10.10.2025 року ТОВ «УПР» повідомило ТОВ «Споживчий центр» про те, що відповідно до укладеного між Товариствами договору на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року ТОВ «УПР» успішно перерахувало кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в розмірі 6000 гривень відповідно до договору № 24.01.2025-100001807 /а.с. 13, на звороті, 23-27/. Згідно з погодженням [PERSON] пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) , 24.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено заявку кредитного договору № 24.01.2025-100001807, відповідно до якого позичальнику надано кредитні кошти - 6000 гривень, строком на 168 днів з дати його надання і до 10.07.2025 року включно, процентною ставкою в розмірі 1 % за кожен день користування кредитними коштами, комісією з надання кредиту 300 гривень та комісією за обслуговування 900 гривень, графіком платежів та заповненням персональних даних. Договір підписаний у письмовій електронній формі, шляхом підписання його одноразовим електронним ідентифікатором /а.с. 16-22/. Як визначено ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Споживчий кредит» просило стягнути із відповідача за кредитним договором зокрема і штрафні санкції у вигляді неустойки в розмірі 3000 гривень, зазначаючи, що «Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ «Про споживче кредитування», зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України). 15 березня 2022 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", що набрав чинності 17 березня 2022 року. Цим Законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд розглядав питання застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у подібних правовідносинах (постанова від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23)) і зробив такі висновки: "Законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При ухваленні рішення у справі суд враховує також аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 07 серпня 2024 року у справі № 759/7103/23 (провадження № 61-5216св24), від 13 березня 2024 року у справі № 350/711/22 (провадження № 61-9733св23). У цих справах Верховний Суд вирішував питання щодо застосування положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, що виникли між фізичними особами про стягнення боргу за договором позики. Підсумовуючи викладене, суд наголошує, що з огляду на дію спеціальної норми Перехідних положень ЦК України, яка звільняє позичальників за договором позики від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань під час воєнного стану, позикодавець не може вимагати стягнення з позичальника додаткових коштів у виді неустойки (штрафи, пені), інфляційних втрат, та 3% річних за період прострочення, що припав на період дії воєнного стану, тобто за період з 24 лютого 2022 року та протягом 30 днів після його закінчення. Отже, кредитний договір був укладений 24.01.2025 року, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. А тому на підставі вище викладеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 24.01.2025-100001807 від 24.01.2025 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 6000 грн., заборгованість за процентами - 7980 грн., заборгованість по комісії за надання кредиту - 300 гривень, заборгованість по комісії за обслуговування кредиту - 900 гривень, що в загальній сумі становить 15180 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги частково, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача розмірі 2022, 70 гривень судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial