Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в обґрунтування своїх позовних вказує на те, що 09.11.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 101479867, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн на споживчі потреби, строком на 15 днів, термін повернення кредиту 24.11.2020. 26.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги № 02Т про відступлення права вимоги за кредитним договором. Відповідно до Додатку №1 до вищевказаного договору, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 22250,00 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17250,00 грн.\~ - заборгованості за відсоткам. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло право грошової вимоги до відповідача, направило відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», з зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, з моменту відступлення права вимоги жодного платежу за договором №101479867 відповідач не здійснив, у зв`язку з чим представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 22250,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.6 зворот). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, заяв з процесуальних питань чи по суті справи, в тому числі відзиву, суду не надано (а.с. 53,58). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі,\~ відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 101479867, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн на споживчі потреби, строком на 15 днів, термін повернення кредиту 24.11.2020, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% за кожен день користування кредиту від фактичного залишку (а.с. 59-67). Пунктом 2.3 договору передбачено умови пролонгації договору. Умови нарахування процентів за користування кредитом визначено в п. 2.2 договору, зокрема, серед іншого, вказано, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно п. 2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною ставкою, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, якщо позичальник всупереч умовам договору продовжує користуватися кредитом. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало, надавши відповідачу кошти в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №24500165 від 09.11.2020 (а.с. 68). Згідно з наданим позивачем розрахунком, розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором № 101479867 складає 22250,00 грн, з яких: 5000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 17250,00 грн. - заборгованості за відсоткам (а.с. 69-70). Відповідач до суду не з`явилася, розмір заборгованості не заперечила, доказів на здійснення погашення кредиту повністю чи в певній частині, не надала. 26.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 02Т про відступлення права вимоги за кредитним договором. Відповідно до Додатку №1 до вищевказаного договору, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 22250,00 грн, з яких: 5000, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 17250,00 грн. - заборгованості за відсоткам (а.с.72-73). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як новим кредитором, за кредитним договором №101479867 в загальному розмірі 22250,00 грн. За нормою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує з матеріалів справи, відповідач користувалася кредитними коштами, проте умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за наданим кредитом, права вимоги якої набув позивач. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що допущені відповідачем порушення умов за кредитним договором № 101479867 від 09.11.2020, є істотними, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 22250,00 грн. Крім того, відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 8). Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. Судом встановлено, що 05 травня 2025 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Кубраком О.О. укладено договір про надання правової\~ допомоги № 01-05/05. Також, в матеріалах електронної справи міститься додаткова угода №977 від 31.07.2025 до вищевказаного договору про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кубраком О.О. необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», щодо стягнення кредитної заборгованості згідно якого вартість наданих послуг складає 6000,00 грн; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 05.05.2025 року, згідно якого вартість виконаних робіт склала 5000,00 грн., копію ордера на надання правничої (правової) допомоги, копія свідоцтва адвоката (наявні в електронному вигляді справи та а.с.74-82). Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, приходить до висновку, що заявлені до відшкодування витрат на правничу допомогу не є реальними, є завищеними. Так, така послуга як «правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультування)….», є необґрунтованою та недоведеною перед судом, враховуючи надання правничої допомоги юридичній особі. Така послуга, як «формування додатків до позовної заяви» є складовою процесу складання позову, в розумінні ст. 175, 177 ЦПК України. Така складова правничої допомоги як «подання позовної заяви та копії позовної заяви до суду …. поштовим відправленням» необґрунтована та не реальна, адже позов подано до суду засоби системи «Електронний суд», що не вимагає додаткових часових та ресурсних витрат. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, що відповідає реальним витратам на надання правничої допомоги в даній справі, є співмірним з ціною позову, не призведе до надмірного, невиправданого збагачення позивача та не буде надмірним тягарем для відповідача.

Outcome: approved