Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача адвокат Павлюк С.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 6281, вчинений 08 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 266 458 гривень 74 копійки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 липня 2017 року приватний нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 6281 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 266\~458 гривень 74 копійки. 09 липня 2021 року старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тарасовою Н.С. на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 66008467. Про існування напису та відкриття провадження, позивач дізнався лише у серпні 2025 року. Позивач з 2009 року має зареєстроване місце проживання в м. Чернігові, жодної кореспонденції ні від відповідача, ні від нотаріуса не отримував. Адреса, яка вказана у виконавчому написі, в м. Харкові позивачу не відома. Вважає, що приватний нотаріус під час вчинення виконавчого напису не дотримався вимог чинного законодавства. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач скористався своїм процесуальним правом та 16 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що 22 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP20821077, відповідно до якого банк надав позичальнику кошти у розмірі 9\~883 гривні 90 копійок. Грошові зобов`язання [PERSON] не виконав і тому 08 липня 2017 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 6281. Жодних доказів відсутності боргу перед банком станом на день вчинення виконавчого напису позивачем не надано. Позивач не спростовує, а ні факту заборгованості, а ні розміру боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимогу Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, відповідач вважає, що судом мають бути застосовані наслідки спливу строку позовної давності. Позивач повинен довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. У судове засідання учасники справи не викликалися. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 08 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. виданий виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6281, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № DNH4KP20821077 від 22 вересня 2006 року. Відповідно до виконавчого напису заборгованість стягується за період з 22 вересня 2006 року по 01 червня 2017 року. Сума заборгованості складає 266\~458 гривень 74 копійки, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9\~883 гривні 90 копійок, заборгованості за відсотками в розмірі 67\~535 гривень 31 копійка, заборгованості з пені в розмірі 175\~874 гривні 83 копійки, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 гривень, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 12\~664 гривні 70 копійок. (а.с. 9) 09 липня 2021 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тарасовою Н.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66008467 про примусове виконання виконавчого напису № 6281, виданого 08 липня 2017 року, про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 266\~458 гривень 74 копійки та виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 26\~645 гривень 87 копійок (а.с. 10). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до п. 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за Кредитним договором. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17. Також, 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік документів та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопад 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без зміни. Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Відповідно до ст. 124 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., суд не має можливості з огляду на те, що документи, на підставі яких у 2017 році вчинявся виконавчий напис, знищено за закінченням терміну зберігання. Про це на виконання ухвали суду від 08 вересня 2025 року про витребування доказів приватний нотаріус повідомив суд листом 15 вересня 2025 року за вих. №40/01-16. Відповідачем не наданий нотаріально завірений кредитний договір, на підставі якого був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Отже, на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за Кредитним договором № DNH4KP20821077 від 22 вересня 2006 року як безспірної, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо доводів відповідача в частині пропущеного позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11\~березня 2020\~року №\~211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,спричиненої\~коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому дія карантину була подовжена до 30 червня 2023 року. У пункті 12 розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України (у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX) встановлено. що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, положення пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~ЦК України, підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, пунктом 19\~«Прикінцевих та\~перехідних положень»\~ЦК України (в редакції Закону №\~3450-IX\~від 08\~листопада 2023 року) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, вказані положення, а також те, що позивач дізнався про існування спірного виконавчого напису в серпні 2025 року, та звернувся з позовом до суду, а відповідачем не спростовано вказане твердження та не надано доказів зворотнього, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі 968 гривень 96 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved