Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У січні 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що за час перебування у шлюбних відносинах, він зрозумів, що у них різні погляди на життя. Протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідачка не бажає з`явитись до органів ДРАЦС для розірвання шлюбу, тому позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 31.01.2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 10.02.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що остання стверджує, що викладані позивачем у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки за період шлюбу у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою. Разом з тим, зазначила, що позивач призваний до Збройних Сил України за мобілізацією та перебуває на військовій службі, тому з цієї причини вони часто не бачаться, але вона, як його дружина, турбується про нього, передає передачі, підтримує з ним зв`язок в телефонному режимі. [PERSON] зазначає, що в інтересах збереження сім`ї та їхньої спільної неповнолітньої дитини вона заперечує проти розірвання шлюбу і докладає всіх можливих зусиль для збереження сімейних відносин. Ухвалою судді від 14.02.2025 року надано сторонам в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу 6 місяців строку для примирення. В судове засідання позивач не з`явився, проте його адвокат Савченко Я.В. подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначив, що [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати шлюб. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при цьому заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та письмове клопотання позивача, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 28.11.1998 року Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис №88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 23.01.2025 року. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. В обґрунтуванні позову позивач стверджує, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим. Суд враховує наведені доводи, оскільки справа про розірвання шлюбу перебуває у провадженні вже одинадцять місяців, а сторонам був наданий шестимісячний строк для примирення, який не дав результатів, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Суд підкреслює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування будь-кого з подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. З огляду на наведене, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, суд вважає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 280-289 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про причини неявки не повідомив та відзиву на позов не подав,

Outcome: approved