Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

24 вересня 2025 року до Крижопільського районного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 103841326 від 12 січня 2023 року в розмірі 25076,1 грн., з яких: 5320 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18426,1 грн. - заборгованість за процентами; 1330 грн. - заборгованість за комісією. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 12 січня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 103841326, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти (кредит) в розмірі 7000 грн. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені Договором. Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «МІЛОАН» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит в сумі 7000 грн., однак останній умов кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед кредитором. 27 червня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 100-МЛ/Т, у відповідності до умов якого та на підставі Реєстру боржників до цього Договору відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 103841326 від 12.01.2023 року, де боржником є відповідач [PERSON] . Станом на дату подання позову заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 25076,1 грн., з яких: 5320 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18426,1 грн. - заборгованість за процентами; 1330 грн. - заборгованість за комісією. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке набуло права вимоги за кредитним договором № 103841326 від 12.01.2023 року, просить стягнути з відповідача на свою користь 25076,1 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором, а також понесені судові витрати: сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 2422,40 грн. та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 25 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 10 жовтня 2025 року до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли витребувані докази. Ухвалою Крижопільського районного суду від 22 жовтня 2025 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з першою неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача. В судове засідання 18 листопада 2025 року сторони не з`явилися. Від представник позивача - адвоката Усенка М.І. через систему «Електронний суд» 06.11.2025 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позов. Ухвалою Крижопільського районного суду від 18 листопада 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Судом встановлено, що 12 січня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 103841326. Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний [PERSON] 12.01.2023 о 10:43 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором «V56566»). Відповідно до довідки про ідентифікацію, яка видана ТОВ «МІЛОАН», клієнт [PERSON] був ідентифікований товариством, одноразовий ідентифікатор «V56566» був надісланий 12.01.2023 о 10:43:50 на номер телефону [NUMBER] . За умовами кредитного договору № 103841326 ТОВ «МІЛОАН» надало [PERSON] кредит в сумі 7000 грн. строком на 103 дні (з 12 січня 2023 року), який складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 13 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 25 січня 2023 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів та настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25 квітня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. п. 1.2, 1.3 Договору). У п. 1.4 Договору сторони передбачили, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 25 січня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25 квітня 2023 року (останнього дня строку кредитування). Крім того, у п. 2.3.1 Договору сторони передбачили, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені цим п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені у таблиці, згідно якої: строк продовження на 3 дні - ставка комісії 3 %, на 7 днів - 6 %, на 15 днів - 10 %. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах, визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено/поновлено пільговий період, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору. Також сторони погодили, що позичальник сплачує комісію за надання кредиту в сумі 1330 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1820 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 18900 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. п. 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 Договору). За умовами договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Згідно платіжного доручення № 57485866 від 12 січня 2023 року ТОВ «МІЛОАН» перерахувало [PERSON] на банківську карту № [NUMBER] грошові кошти в сумі 7000 грн. згідно договору № 103841326. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором кредиту № 103841326 (відомості про щоденні нарахування та погашення) вбачається, що [PERSON] частково вносив кошти на погашення тіла кредиту на загальну суму 1680 грн. (27.01.2023 - 490 грн., 14.02.2023 - 700 грн., 03.03.2023 - 490 грн.), а також частково погасив проценти за користування кредитом в сумі 1680 грн. (27.01.2023 - 490 грн., 14.02.2023 - 700 грн., 03.03.2023 - 490 грн.). Крім того, відповідач на підставі п. 2.3 кредитного договору тричі сплачував комісію за пролонгацію, а саме: 27.01.2023 - 420 грн. (6 % від суми кредиту), 14.02.2023 - 700 грн. (10 % від суми кредиту), 03.03.2023 - 420 грн. (6 % від суми кредиту). Отже, враховуючи вищевикладене, строк дії кредитного договору № 103841326 у зв`язку із його пролонгацією збільшився на 29 днів, тобто по 24 травня 2023 року включно. З 04 березня 2023 року відповідач будь-яких коштів на погашення заборгованості не вносив, внаслідок чого станом на 24 травня 2023 року (дата закінчення строку кредитування за кредитним договором з урахуванням пролонгацій) ТОВ «МІЛОАН» нарахувало заборгованість по кредиту в розмірі 25076,1 грн., з яких: 5320 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18426,1 грн. - заборгованість за процентами; 1330 грн. - заборгованість за комісією. Судом також встановлено, що 27 червня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 100-МЛ/Т, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 26 серпня 2025 року до Договору відступлення прав вимог № 100-МЛ/Т від 27 червня 2023 року (у новій редакції згідно Додаткової угоди № 1 від 26 серпня 2025 року) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ з/п в Реєстрі 1333) за кредитним договором кредиту № 103841326 від 12.01.2023 року в розмірі 25076,1 грн., з яких: 5320 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18426,1 грн. - заборгованість за процентами; 1330 грн. - заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та штрафних санкцій. 12 вересня 2025 року на адресу відповідача [PERSON] позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було направлено досудову вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 103841326 в сумі 25076,1 грн., яка залишилась без виконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа № 6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Досліджені судом докази вказують на те, що 12 січня 2023 року ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 7000 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 7000 грн. підтверджується повідомленням АТ КБ«ПРИВАТБАНК» від 01.10.2025 року № 20.1.0.0.0/7-250925/82752-БТ, згідно якого на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та 12.01.2023 на вказану картку було зараховано кошти в сумі 7000 грн. через платіжну систему LiqPay (ID платежу 2188471020). Після закінчення строку кредитування - 24 травня 2023 року (з урахуванням пролонгацій договору на 29 днів) [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними в повному обсязі. Також [PERSON] не сплатив погоджену сторонами кредитного договору комісію за надання кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому він несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Обставини набуття ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором підтверджуються копіями договору відступлення прав вимоги, додаткової угоди до цього договору, акта приймання-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників, копією платіжної інструкції про здійснення оплати за відступлення права вимоги. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та є правильним. Отже, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 103841326 від 12 січня 2023 року становить 25076,1 грн., з яких: 5320 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18426,1 грн. - заборгованість за процентами; 1330 грн. - заборгованість за комісією. Вказану заборгованість слід стягнути з відповідача на користь позивача. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет» був укладений договір про надання правничої допомоги № 0107. Згідно Акта № 1866 наданих послуг правничої допомоги 05 вересня 2025 року та детального опису наданих послуг, вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Апологет» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 8000 грн. Вказані послуги складаються з наступних дій: надання усної консультації - 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год., погодження правової позиції у справі - 30 хв., складання позовної заяви та подання до суду - 3 год. 30 хв., а всього 6 год. 30 хв. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування є співмірним із обсягом наданих послуг, а тому з відповідача (який не заявляв клопотання про зменшення цих витрат), на користь позивача слід стягнути 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задоволено у повному обсязі, тому сплачений ним судовий збір в сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved