Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме: факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження № [NUMBER] від 07 грудня 1998 року, Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеського міської ради народних депутатів від 07.12.1998 за р № 12-16350. Реєстраційний запис зроблено 18.01.1999 за реєстровим номером 222 у реєстровій книзі 298пр на сторінці 165, виданого на ім`я [PERSON] . Свою заяву обґрунтовує тим, що Заявниці [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, згідно розпорядження № [NUMBER] від 07 грудня 1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеського міської ради народних депутатів від 07.12.1998 за р № 12-16350. Реєстраційний запис зроблено 18.01.1999 за реєстровим номером 222 у реєстровій книзі 298пр на сторінці 165. на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає Заявниці володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на квартиру прізвище, ім`я, по-батькові Заявниці записано, як « [PERSON] », що не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянина України (ID-карта), що був виданий 5116 від 10.07.2018 року, УНЗР: 19730517-05365, де прізвище, ім`я, по-батькові Заявниці зазначене, як « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 30.10.2025 залучено у якості зацікавленої особи - Департамент міського господарства Одеської міської ради як уповноважений орган із питань приватизації житлового фонду. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надала письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій підтримала заявлені вимоги та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що заява є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено що 07.12.1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження (наказу) № 140394 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] . (а.с.5-7). Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване 18.01.1999 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. (а.с.6). Проте видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка. Так, в свідоцтві про право власності на квартиру прізвище, ім`я, по-батькові Заявниці записано, як « [PERSON] », що не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянина України (ID-карта), що був виданий 5116 від 10.07.2018 року, УНЗР: 19730517-05365, де прізвище, ім`я, по-батькові Заявниці зазначене, як « [PERSON] ». Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до розяснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику усправах провстановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. За таких підстав, суд вважає, що заявниця не довела ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, тому враховуючи викладене, заява [PERSON] , про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документапідлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved