Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] через свого представника адвоката Димитрашко Дениса Володимировича звернулась до Харківського районного суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Мереа Харківського району Харківської області, визнавши датою смерті « [INFO] , місце смерті: поблизу м. Бахмут Донецької області, причина смерті: отримані порання, несумісні з життям. В обґрунтування своїх вимог представник заявниці посилається на те, що [PERSON] с матір`ю захисника України, солдата [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який виконував обов`язки по захисту Батьківщини у складі військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] ОМБр) на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону. Родинні відносини між [PERSON] та солдатом [PERSON] підтверджуються Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Мереф`янською міською радою Харківського району, Харківської області 15 травня 2001 року, Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , згідно якого 25.05.2017 р. [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис № 10. [PERSON] було призвано до [INFO] . 04 лютого 2023 року згідно Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №40 від 04.02.2023 р., солдата за призовом по мобілізації [PERSON] зараховано до списків військової частини [NUMBER] на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону, [NUMBER], ШПК «солдат». Солдат [PERSON] у підрозділі отримав позивний « [PERSON] », через те, що він носив рижу бороду, і через це всі його називали «[INFO]», однак він завжди всіх поправляв, вказуючи, що він не [INFO], а «[INFO]». Про отримання позивного «[INFO]», [PERSON] повідомляв матері коли виходив з нею на зв`язок. Згідно Витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] (за книгою обліку №18/окп/т) за [INFO], завіреного Начальником штабу - першим заступником командира військової частини [NUMBER] , полковником [PERSON] : «09.05-09.40-артилерійський обстріл противником ВП «[INFO]» [NUMBER] мар 1 мпб (сх. окол. БАХМУТ). Внаслідок щільного вогню противника позиція знищена. Внаслідок обстрілу втрати о/с: безвісті зниклі 1 в/службовець: Солдат [PERSON] , стрілець помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону, 2001 р.н.» Сповіщенням сім`ї № 4370 від 07.03.2023 р. за вих. № 399 [PERSON] було повідомлено, що її син солдат [PERSON] , [INFO] , стрілець-помічник гранатометника | мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , безвісти зник [INFO] поблизу м. Бахмут Донецької області під час бойового зіткнення з підрозділами збройних сил російської федерації. За фактом зникнення безвісти [INFO] солдата [PERSON] , відповідно до Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №5026 від 10.03.2023 р. «Про призначення службового розслідування» було призначено службове розслідування. Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 30 березня 2023 року № 6849 «Про результати службового розслідування», військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вирішено вважати таким, що зник безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій. За фактом зникненням безвісти [PERSON] , [INFO] , за заявою [PERSON] від 08 березня 2023 року, було зареєстроване кримінальне провадження за № 12023221160000322. Близько двох років [PERSON] чекала офіційної інформації щодо статусу її сина. Наприкінці 2024 року [PERSON] познайомилась із [PERSON] , чий чоловік солдат [PERSON] , військовослужбовець військової частини [NUMBER] вважається таким, що [INFO] загинув під час виконання бойового завдання. [PERSON] було надано [PERSON] копію акту службового розслідування, що проводилося відносно солдата [PERSON] , який містить важливі для цієї справи відомості. Як з`ясувалось, [PERSON] та [PERSON] (позивний « [PERSON] ») [INFO] перебували на одній позиції та спільно виконували обов`язки по захисту Батьківщини. [PERSON] після тривалого очікування, на підставі проведеного службового розслідування за фактом зникнення безвісти її сина, солдата [PERSON] , отриманих офіційних документів від військової частини [NUMBER] , слідчого органу, на підставі інформації та документів, отриманих від [PERSON] , спілкування з військовослужбовцями, які були на місці подій, зібрала докази, які достовірно свідчать про смерть й сина [INFO] [PERSON] в м. Бахмут Донецької області, в певний час за певних обставин. В зв`язку з фактичними обставинами, які склалися заявниця не має можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть сина та для державної реєстрацій його смерті. [PERSON] вимушена звертатися до суду із цією заявою про встановлення факту смерті сина, відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2025 року відкрито провадження заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Військова частина [NUMBER] , Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, за правилами окремого провадження. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Заявниця та представник заявниці - адвокат Димитрашко Д.В. у судовому засіданні підтримали заяву про встановлення факту смерті, прохали задовольнити. Представник заінтересованої особи - Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно довідки про доставку електронного документа судову повістку на судове засідання призначене на 18 листопада 2025 року, отримали 17 жовтня 2025 року о 12 годині 59 хвилин. Представник заінтересованої особи Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальник відділу Яна Локойда надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, прийняти рішення на розсуд суду. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] с матір`ю захисника України, солдата [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який виконував обов`язки по захисту Батьківщини у складі військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] ОМБр) на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону. Родинні відносини між [PERSON] та солдатом [PERSON] підтверджуються Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області 15 травня 2001 року, свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , згідно якого 25 травня 2017 року [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис № 10. [PERSON] було призвано до [INFO] . 04 лютого 2023 року згідно Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №40 від 04 лютого 2023 року, солдата за призовом по мобілізації [PERSON] зараховано до списків військової частини [NUMBER] на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону, [NUMBER], ШПК «солдат». Солдат [PERSON] у підрозділі отримав позивний « [PERSON] », через те, що він носив рижу бороду, і через це всі його називали «[INFO]», однак він завжди всіх поправляв, вказуючи, що він не [INFO], а «[INFO]». Про отримання позивного «[INFO]», [PERSON] повідомляв матері коли виходив з нею на зв`язок. Згідно Витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] (за книгою обліку №18/окп/т) за [INFO], завіреного Начальником штабу - першим заступником командира військової частини [NUMBER] , полковником [PERSON] : «09.05-09.40-артилерійський обстріл противником ВП «[INFO]» [NUMBER] мар 1 мпб (сх. окол. БАХМУТ). Внаслідок щільного вогню противника позиція знищена. Внаслідок обстрілу втрати о/с: безвісті зниклі 1 в/службовець: Солдат [PERSON] , стрілець помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону, 2001 р.н.». Сповіщенням сім`ї № 4370 від 07.03.2023 за вих. № 399 [PERSON] було повідомлено, що її син солдат [PERSON] , [INFO] , стрілець-помічник гранатометника | мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , безвісти зник [INFO] поблизу м. Бахмут Донецької області під час бойового зіткнення з підрозділами збройних сил російської федерації. За фактом зникнення безвісти [INFO] солдата [PERSON] , відповідно до Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №5026 від 10.03.2023 р. «Про призначення службового розслідування» було призначено службове розслідування. Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 30 березня 2023 року № 6849 «Про результати службового розслідування», військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вирішено вважати таким, що зник безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій. За фактом зникненням безвісти [PERSON] , [INFO] , за заявою [PERSON] від 08 березня 2023 року, було зареєстроване кримінальне провадження за № 12023221160000322. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , пояснив, про те, що проходить службу у Збройних Силах України з 2022 року в військовій частині [NUMBER] . В березні 2023 року вони разом з підрозділом виконували бойові завдання по відсічі збройної агресії рф у місті Бахмут, Донецької області. [INFO] він знаходився на чергуванні КПС «Ранчо», о 9 годині ранку з ним вийшов на зв`язок [PERSON] та повідомив, що зі сторони ворога почався масований артилерійський обстріл позицій « [INFO] », та після цих слів зв`язок обірвався. На протягом цілого дня намагались вийти на зв`язок з [PERSON] , але зв`язку не було. 03 березня 2023 року прийнято рішення відправити групу військовослужбовців, а саме: [PERSON] та солдата [PERSON] для перевірки даної позиції. Після прибуття на позицію «[INFO]», [PERSON] вийшов на зв`язок та повідомив, що хлопці, які були на позицій загинули, а саме [PERSON] , [INFO] , евакуювати тіла не було можливості, у зв`язку з тим, що останніх привалило плитою та продовжувалися штурмові дії зі сторони ворога. Після повернення військовослужбовців на КСП «Ранчов» останні більш детальніше розповіли про дану подію, та повідомили, що забрали деякі особисті речі. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що проходить службу у Збройних Силах України з 2022 року в військовій частині [NUMBER] . Приблизно в середині березня 2023 року точної дати не пам`ятає виконував бойові завдання у місті Бахмут, Донецької області, безпосередній командир повідомив, що наступного дня, ми повинні міняти хлопців на бойовій позиції, назву даної позиції точно не пам`ятаює, а саме: [PERSON] , який проходив службу в його підрозділі, решту хлопців не знає, тому що вони з інших підрозділів. Наступного дня від побратима він дізнався, що в будинок, на якому була розташована дана позиція було пряме влучання із ствольної артилерії, та [PERSON] загинув. Цього дня, разом з побратимом « [PERSON] », вони вирушили до даної позицій, подивитися, що потрібно для того, щоб евакуювати тіло [PERSON] , прибувши на місто, він побачив частину руки та ноги [PERSON] , тіло знаходилось під плитами, провести евакуацію було неможливо. Після цього він зняв з руки годинник, який належить [PERSON] , та чайну ложку дістав зі штанів. Особисті речі [PERSON] , він передав матері. Також, у пункті 3.2 Акту службового розслідування частини [NUMBER] , щодо факту зникнення безвісті солдата [PERSON] містяться пояснення опитаного навідника протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , та зазначено таке: «[INFO] р. він виконував бойові завдання у м. Бахмут. Назву позиції, де в цей день відбувалися події згадати не може, але до пояснень додав зображення карти місцевості, де вказано точне місце. На вказаній позиції солдат [PERSON] перебував із солдатом [PERSON] , військовослужбовцями [NUMBER] з позивними « [PERSON] » та «[INFO]» (інші дані військовослужбовців невідомі), солдатом [PERSON] та солдатом [PERSON] . В період часу, орієнтовно, з 09:00 по 12:00 [INFO] р., в їх позицію влучив ворожий снаряд чи міна. Позиція являла собою двоповерхову житлову будівлю з великим підвальним приміщенням. На момент прильоту солдат [PERSON] знаходився на першому поверсі. Внаслідок вибуху солдата [PERSON] відкинуло до стінки та присипало уламками будівлі. Через це він отримав поранення та не міг прийти до тями протягом 5-10 хвилин. Після цього солдат [PERSON] пішов оглянути будівлю на першому поверсі, де побачив розірване тіло військовослужбовця «[INFO]»…» В зв`язку з фактичними обставинами, які склалися заявниця не має можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть сина та для державної реєстрацій його смерті. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 67/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, термін якого продовжено. Статтею 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Відповідно до статі 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що оголошення фізичної особи померлою це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. За загальним правилом фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Якщо фізична особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, то її може бути оголошено судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності з частин 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пп.2.2 п.2). При цьому забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті. Патологоанатом, як правило, видає лікарське свідоцтво про смерть на підставі розтину трупів (пп.2.4 п.2). Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі фельдшерської довідки про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, фельдшерська довідка про смерть видається лише на підставі медичної документації, яка відображає стан хворого до його смерті, якщо немає підозри на насильницьку смерть і причина смерті може бути встановлена точно (п.2.4). При підозрі насильницької смерті або у випадках, зокрема, коли смерть настала від механічної асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, а також на померлих, особистість яких не встановлена, фельдшерська довідка про смерть не видається. У цих випадках обов`язково провадиться судово-медична експертиза, після чого видається лікарське свідоцтво про смерть закладом охорони здоров`я (п.2.5). При цьому забороняється видача фельдшерської довідки про смерть заочно, без особистого встановлення фельдшером (акушеркою) факту смерті (п.2.6). Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, м. Бахмут Донецької області з 24.02.2022 року по 12.12.2023 року відносилось до територій активних бойових дій, а з 13.12.2023 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Оскільки тіло [PERSON] не було вивезене з території м.Бахмут Донецької області, видача лікарського свідоцтва чи фельдшерської довідки про його смерть неможлива, що у свою чергу унеможливлює державну реєстрацію його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану та видачу свідоцтва про його смерть. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина, заявниця не має можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю [PERSON] , зокрема: спадкування, отримання статусу членів сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, та ін. У відповідності до правового висновку викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі №490/6057/19-ц - встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Як установлено судовим розглядом, що надані заявницею й досліджені судом докази в достатній мірі підтверджують факт смерті [PERSON] , що мав місце [INFO] о 09 год. 20 хв. загинув за таких обставин: під час артилерійського обстрілу позицій 3 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] поблизу [ADDRESS] . Відсутність лікарської довідки про смерть, та неможливість повернути тіло загиблого у зв`язку із окупацією території на якій відбулось бойове зіткнення, унеможливлюють зареєструвати смерть захисника України. Для заявниці встановлення факту необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] в органах РАЦС, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги після загибелі сина та оформлення спадщини після його смерті. За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт смерті сина, який був військовослужбовцем Збройних Сил України та загинув під час проходження військової служби під час ведення бойових дій на території що була окупована агресором, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо судових витрат. Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" заявниця у даній справі [PERSON] звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved