Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

11 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 квітня 2018 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 85. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 квітня 2018 року з відповідачем зареєстровано шлюб, від шлюбу діти відсутні. Сімейно- шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинилися у зв`язку виникненням непорозумінь між подружжям в питаннях сумісного існування як родини , різних поглядів на питання ведення домашнього господарства , сімейного життя. Позивач та відповідач проживають за різними адресами, спільне господарство подружжям не ведеться. Можливість проживання однією сім`єю з відповідачем остаточно втрачена. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 квітня 2018 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 85. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася , про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином , надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у спрощеному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових викликів поштою замовною кореспонденцією. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 11 квітня 2018 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 85 (а.с.10). Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають за різними адресами, збереження сім`ї неможливе. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, як визначено ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Позивачка скористалася правом припинити шлюбні відносини та звернулася до суду з даним позовом. Відповідач позов визнав , вважає, що на теперішній час подальше спільне проживання та збереження шлюбу дійсно не є можливим. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають , не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позовна вимога про розірвання шлюбу є підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не зазначила яке за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не заявила вимог про стягнення з відповідача судових витрат . На підставі ст.ст. 3,55, 56,104 Сімейного Кодексу України, ст.29 ЦК України, ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved