Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна [PERSON] про звільнення майна з-під арешту шляхом скасування (припинення) запису про обтяження. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22.07.2025 позивачці стало відомо про наявність обтяження, накладеного на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки від 22.07.2025 № 436391130, отриманої від державного реєстратора виконавчого комітету Вільнянської міської ради, у Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено: «Тип обтяження: заборона (архівний запис). Реєстраційний номер обтяження 2052641. Зареєстровано: 06.06.2005 17:08:023 за № 2052641 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002 Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ вул.\~Бочарова, 6. Підстава обтяження: повідомлення б/н Вільнянська держнотконтора. Об`єкт обтяження: будинок, состав ціле, состояние добудоване, статус жиле. Адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер: 1997604ZAP107, архівна дата: 29.05.2000. Дата виникнення: 01.01.1994. № реєстра: 57297-313, внурт. №9101393Е26F1342F6834, коментарий: 94». Позивачка зазначає, що є власницею житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 16.07.1999 між [PERSON] та [PERSON] . Договір посвідчено державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Коробкою О.В., за реєстровим № 994. Право власності зареєстровано 03.08.1999 ОП ЗМБТІ в реєстровій книзі 11 за реєстровим № 1421, що підтверджується штампом реєстраційного напису на договорі купівлі-продажу. Відповідно до витягу № 1338 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданого 16.04.2025 реєстраційним відділом виконавчого комітету Вільнянської міської ради, у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Інші зареєстровані відсутні. При цьому особа, стосовно майна якої накладено тип обтяження: заборона, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть за № 230, складений Вільнянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). 20.09.2001 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] (який помер) розірвано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області 20.09.2001 зроблено актовий запис за № 131 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] ). Позивачка зазначає, що увагу, що обтяження заборона виникло 01.01.1994, проте, житловий будинок відчужено 16.07.1999. Підставою для державної реєстрації обтяження став: документ поданий для державної реєстрації: повідомлення Вільнянського відділення Ощадного банку. Позивачка також посилається на той факт, що за наявності існуючого обтяження від 01.01.1994, зареєстрованого Вільнянською державною нотаріальною конторою, 16.07.1999 Вільнянською державною нотаріальною конторою посвідчено договір купівлі-продажу майна житлового будинку [ADDRESS] , яке належало [PERSON] . На час внесення до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за реєстраційним номером 2052641 від 06.06.2005, яке виникло 01.01.1994, був чинний Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, зареєстрований в Мінюсті 03.03.2004 за № 283/8882. Таким чином, станом на час накладення арешту, державні нотаріальні контори лише технічно вносили записи про обтяження (арешти) на підставі поданих документів, тому станом на теперішній час, законом на державні нотаріальні контори не покладено повноважень щодо прийняття рішення про припинення запису про обтяження (арешт). Вказаними обставинами пояснюється безпідставність існування арешту, накладеного на майно позивача, який не має боргових зобов`язань перед банківською установою. Позивачка вважає, що залучення Вільнянської державної нотаріальної контори є недоцільним, а належним відповідачем є АТ «Ощадбанк» з огляду на те, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. За приписами ст. 22 Закону СРСР «Про власність в СРСР» № 1305-1 від 06.03.1990, у власності союзної республіки (тобто Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток. З часу прийняття Українською РСР Закону України «Про власність» № 885-XII, тобто з 26.03.1991, у статті 34 цього Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності. Згідно ст. 34 вищевказаного закону загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток. Відповідно до п. 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 за № 2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 за № 4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого Національним Банком України 31.12.1991 вбачається, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20.03.1991 «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 за № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 № 106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у ВАТ «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02.06.2011 внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 «Питання акціонерного товариства Державний ощадний банк України» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31.12.1991 за № 4. З вищевикладеного вбачається, що з моменту створення системи [PERSON] і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, який перетворено з Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР, в інтересах якого накладено заборону. Позивачка просить суд скасувати (припинити) обтяження, у Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про: Тип обтяження: заборона (архівний запис). Реєстраційний номер обтяження 2052641. Зареєстровано: 06.06.2005 17:08:023 за № 2052641 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002 Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ вул. Бочарова, 6. Підстава обтяження: повідомлення б/н Вільнянська держнотконтора. Об`єкт обтяження: будинок, состав ціле, состояние добудоване, статус жиле. Адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер: 1997604ZAP107, архівна дата: 29.05.2000. Дата виникнення: 01.01.1994. № реєстра: 57297-313, внурт. №9101393Е26F1342F6834, коментарий: 94. Ухвалою суду від 28.09.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.09.2025 надійшов відзив АТ «Ощадбанк» на позов, у якому не погоджуючись із позовними вимогами зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування кредитних або інших правовідносин між АТ «Ощадбанк» та позивачкою. Згідно з інформацією, що є в базах даних, які знаходяться у веденні підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк» у [PERSON] відсутні невиконані кредитні зобов`язання, які могли привести до внесення запису про обтяження прав або майна позивача у 2005 році. У реєстрах заставленого майна АТ «Ощадбанк» відсутня інформація щодо перебування будь-якого нерухомого майна, яке належить [PERSON] в заставі банку. Відповідач не вважає себе належним відповідачем ще й з огляду на те, що заборона відчуження нерухомого майна виникла за ініціативною АТ «Ощадбанк». У задоволенні позовних вимог просив відмовити, здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача. 24.11.2025 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягають. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.1999, зареєстрованого в реєстрі за № 994, на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного еєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявний запис про обтяження на вказаний будинок, зазначено: «Тип обтяження: заборона (архівний запис). Реєстраційний номер обтяження 2052641. Зареєстровано: 06.06.2005 17:08:023 за № 2052641 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002 Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ вул.\~Бочарова, 6. Підстава обтяження: повідомлення б/н Вільнянська держнотконтора. Об`єкт обтяження: будинок, состав ціле, состояние добудоване, статус жиле. Адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер: 1997604ZAP107, архівна дата: 29.05.2000. Дата виникнення: 01.01.1994. № реєстра: 57297-313, внурт. №9101393Е26F1342F6834, коментарий: 94». Згідно з витягом № 1358 реєстраційного відділу виконавчого комітету Вільнянської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуальнного жиитлового фонду від 18.08.1990,за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 1421, власниками будинку були [PERSON] , [PERSON] . До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 20.09.2001 Відділом реєстрації актів громадського стану Вільнянського райуправління юстиції Запорізької області. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.03.2019 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з відповіддю Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.8.2025 № 737/01-16 підстави для зняття заборони відчуження нерухомого майна відсутні. 17.09.2025 на виконання ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.08.2025 Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано копію сповіщення про видачу кредиту [PERSON] у розмірі 25000000 строком на 5 років на будівлю житлового будинку на ділянціза адресою: [ADDRESS] , та копію зборони державного нотаріуса Вільнянскою державної нотаріальної контори від 30.11.1994 на відчуження зазначеного будинку, зареєстроване в реєстрі за №\~94. Таким чином, обтяження виникло 30.11.1994 у зв`язку з чим до правовідносин застосовуються нормативно-правові акти, що регулювали правовідносини на момент їх виникнення. Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: - з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; - з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування; - в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; - внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; - внаслідок інших дій громадян і організацій; - внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків. Відповідно до ст. 383 ЦК (1963 року)\~позички громадянам видаються банками СРСР у випадках і в порядку, що визначаються законодавством Союзу РСР. Згідно зі ст. 151 ЦК (1963 року) в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу. За положеннями ч. 1 ст. 161 ЦК (1963 року), зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що ставляться звичайно. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК (1963 року) зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 178 ЦК (1963 року) визначає, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством. Крім того, зобов`язання між громадянами або з їх участю можуть забезпечуватися завдатком, а зобов`язання між соціалістичними організаціями - гарантією. Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. За визначенням ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. В силу ч. 2 ст. 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Отже, обтяження є засобом забезпечення виконання зобов`язання, є похідним, належним та залежним відносно певного цивільного зобов`язання. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього (Постанова ВС КЦС від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18). Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово- будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Відповідно до ст. 22 Закону СРСР №1305-1 від 06.03.1990р. "Про власність в СРСР" у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток. З часу прийняття Українською РСР Закону України "Про власність" № 885-ХІІ, тобто з 26 березня 1991 року, у статті 34 такого Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності. Згідно з ст. 34 Закону України "Про власність" загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток. Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України" на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України". Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». Постановою КМУ від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4. З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків, так і до сьогоднішнього часу, такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником відповідного банку України, в інтересах якого накладено заборону. З врахуванням того, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, а позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з належного йому на праві власності майна, що порушує його право як власника на вільне та безперешкодне розпорядження майном, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 827902, позивачка є особою з інвалідністю II групи, тобто є особою, яка відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначені обставини, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved