Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

05.08.2025 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до Заводського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 491012492 від 08.10.2019 у розмірі 38\~873,94 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2019 АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 491012492 за умовами якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 24\~910,75 грн. строк кредиту 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. 22.02.2021 між ТОВ «Альфа-Банк» та позивачем укладено Договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Форт» за плату, а ТОВ «ФК Форт» прийняло належні ТОВ «Альфа-Банк» права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 491012492 від 08.10.2019. 23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу відповідності до якого ТОВ «ФК «Форт» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняло належні ТОВ «ФК «Форт» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 491012492 від 08.10.2019. Станом на 23.02.2021 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором № 491012492 від 08.10.2019 становить 38\~873,94 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 24\~910,75 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12\~763,19 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2025 матеріали вищевказаної справи було передано на розгляд Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025, головуючим суддею у справі визначено Рибалко Н.І. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 16.10.2025, яке було відкладено на 17.11.2025, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляд справи у судове засідання не з`явився, разом з тим в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця реєстрації, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 08.10.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту №491012492, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За умовами\~договору АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 24 910,75 грн. строк кредиту 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. 08.10.2019 відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, в якому визначені істотні умови кредитного договору: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Банк виконав умови договору, здійснивши перерахування коштів на рахунок відповідачки. Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 08.10.2019 по 22.02.2021. Згідно з детального розрахунку заборгованості, який долучений до позову, станом на 22.02.2021 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 38 873,94 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 24 910,75 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 763,19 грн. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу №1 від 22.02.2021, ТОВ «ФК Форт» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №491012492. 23.02.2021 між АТ ТОВ «ФК Форт»` та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №01-23-02/21 реєстру боржників від 23.02.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №491012492. З моменту отримання права вимоги за кредитним договором до відповідачки, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За таких обставин, непогашена боржником заборгованість за кредитним договором № 491012492 від 08.10.2019 у розмірі 38 873,94 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідачка не сплатила своєчасно позивачу, як новому кредитору, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачкою не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження надання правничої допомоги у розмірі 9 200,00 грн., до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правової допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І.; копію акту № 4 приймання передачі наданих послуг від 02.06.2025 на суму 9 200,00 грн.; копію платіжної інструкції № 2723 від 10.06.2025. З матеріалів справи вбачається, що до витрат на правничу допомогу адвокатом Литвиненко О.І. було включено: надання первинної консультації замовнику у справі 1 000,00 грн., правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного суду та Європейського суду з прав людини 4 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви 4 200,00 грн. Аналізуючи подані представником позивача докази на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката за подання до суду позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд доходить до висновку, що з огляду на складність справи, ціну позову, витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 4 000,00 грн. Оскільки, саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним по відношенню до складності даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Крім того, з відповідачки на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена при зверненні до суду з позовом сума судового збору 3 028,00 грн.

Outcome: approved