Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилалося на те, що 12.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №333930194 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2S9V3. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 8000 гривень 12.12.2021 року на банківську карту №5375-41XX-XXXX-2396 відповідача, яку останній вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого, з урахуванням додаткових угод, продовжено. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги №171 від 01.02.2022 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайнн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу 2 підписали реєстр прав вимоги №1 від 27.05.2024 року до договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №29/05/25-Е. Відповідно до п.1.2. договору факторингу 3, перехід від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно реєстру боржників б/н від 29.05.2025 року за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 24101 грн. 80 коп. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року, становить 24101 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 8000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 16101 грн. 80 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Просив позов\~задовольнити,\~стягнути \~з відповідача\~заборгованість за\~кредитним договором\~ №333930194 від 12.12.2021 року у розмірі 24101 грн. 80 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 15.09.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.10.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник позовні вимоги не визнав. Зазначив, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не набуло у визначеному законом порядку право вимоги за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року, оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язань за кредитним договором. Отже позивач не є правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у даних кредитних відносинах, а тому у нього відсутнє право вимоги до [PERSON] . Також, посилався на те, що долучене до позовної заяви платіжне доручення від 12.12.2021 року не відповідає встановленій, Інструкцією, формі платіжного доручення, а саме: - не зазначено банк отримувача; - не зазначено рахунок отримувача; - не містить відмітки одержано банком (дата); - не містить відмітки проведено банком (дата); - не містить підпису та печатки банку. Більш того, реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься. Ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, реквізити повного карткового рахунку відповідача не зазначено. В даному випадку Платіжне доручення від 12.12.2021 року є лише дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснити ПАТ «КБ» Глобус» переказ коштів на невідомий картковий рахунок, а не підтвердженням перерахування коштів на зазначений рахунок на що посилається позивач. Окрім того, вказував на те, що в п. 1.3. Договору передбачена дата повернення кредиту 28.12.2021, тобто 16 днів від дати надання кредиту. Згідно п. 1.7. Договору кредитна лінія надається строком на 16 (шістнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 28.12.2021 року. Відповідно до наданої Позивачем заявки на отримання грошових коштів в кредит від 12.12.2021 року, строк кредиту встановлено 16 днів. Отже, згідно наданого позивачем Договору, строк користування кредитом становить16 днів. Однак, згідно позовної заяви, проценти за користування кредитом були нараховані поза межами строку кредитування, та у збільшеному розмірі, що не відповідає умовам Договору, та аж ніяк не може становити 24101,80 грн. Станом на 28.12.2021 розмір заборгованості разом із нарахованими відсотками становить 10624 грн. Заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень вважає необґрунтованими та явно завищеними, неспіврозмірними із складністю справи та витраченим адвокатом часом. Просив відмовити у задоволенні позову. Представником позивача подано відповідь на відзив. У відповіді представник зазначив, що позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскілкьи виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Щодо нарахування відсотків зазначив, що зідно з п. 1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. 31.12.2021 року відповідачем здійснено частковий платіж в розмірі 155,00 грн. на погашення заборгованості за нарахованими відсотками. Часткова сплата Відповідачем заборгованості доводить його освідомленість щодо укладення договору та існування заборгованості за ним. Відповідно до\~п.\~1.9.3.\~якщо Позичальник\~користуватиметься Кредитом\~після закінчення Дисконтного\~періоду без\~своєчасної оплати\~процентів в\~порядку, передбаченому п.1.8\~Договору,\~умови щодо\~нарахування процентів\~Дисконтною та Індивідуальною процентною\~ставкою за\~весь строк\~Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Необхідно зазначити, що 01.01.2022 згідно положень п.1.9.3. нараховано різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. 08.01.2022 року відповідачем здійснено частковий платіж в розмірі 15,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, а 16.01.2022 року - частковий платіж в розмірі 5,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками. Всі нарахування відсотків здійснювались у межах погоджених умов кредитного договору. Просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 15.10.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Як було встановлено судом,\~12.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №333930194 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором MNV2S9V3 (а.с.24-26). Згідно п.1.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8600 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п.1.3 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 8000 гривень одразу після укладення договору, який має бути повернено до 28.12.2021 року. Позичальник має право користуватись кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання (п.1.6). Кредитна лінія надається строком на 16 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період ) до 28.12.2021 року (п.1.7). Сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду (п.1.8). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного п.1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 748,25 процентів річних, що становить 2, 05 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.9). Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у визначеному законом порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 % в день за кожен день користування ним… (п.1.9.3). У п.1.12.1 Договору сторони погодили, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладється кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно склачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70% річних, що становить 2,98 % за кожен день користування ним (п.1.12.2). Також, сторони визначили, що проценти нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України (п.5.3). Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора MNV2S9V3. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 12.12.2021 року по 01.02.2022 року складає 18857 грн. 00 коп., з яких: 8000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 10857 грн. 30 коп. - проценти (а.с.34). 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року (а.с.54-60). Згідно укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2021 року (а.с.58). Предметом договору факторингу №28/1118-01 є відступлення права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Пунктом договору факторингу 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору факторингу). У пункті 1.5. договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в Додатку №1 до цього договору. Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №171 від 01.02.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] (зазначений під номером 2856) за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року на загальну суму 18857 грн. 00 коп. (а.с.51-53). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року, за період з 01.02.2022 року по 03.03.2022 року загальний розмір боргу становить 24101 грн. 80 коп., з яких: 8000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 16101 грн. 80 коп. - проценти (а.с.33). Судом також встановлено, що 27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01 зі строком дії до 31.12.2024 року (а.с.48-49). Предметом даного договору факторингу є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п.2.1, 4.1 договору факторингу). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 року до договору факторингу №27/0524-01, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року на загальну суму 24101 грн. 80 коп., з яких: 8000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 16101 грн. 80 коп. проценти (а.с.46-49). Крім того, 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року (42-44). За цим договором фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору факторингу). Відповідно до п.1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, ТОВ «Ейс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року на загальну суму 24101 грн. 80 коп., з яких: 8000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 16101 грн. 80 коп. проценти (а.с.40-41). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року, наданої ТОВ «ФК «ЕЙС», загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 05.06.2025 року становить 24101 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 8000 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 16101 грн. 80 коп. прострочена заборгованість за процентами (а.с.32). Розглядаючи аргументи, наведені сторонами, суд приходить до наступних висновків. Так, між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із дослідженого судом договору кредитної лінії №333930194 від 12.12.2021 року встановлено, що договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір кредитної лінії №333930194 від 12.12.2021 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам\~статті 207 ЦК України\~із застосуванням\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та підписано сторонами, відповідно до вимог\~ст.12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора (MNV2S9V3), та за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Із договору про споживчий кредит видно, що [PERSON] як позичальник та споживач за договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] , електронну пошту, номер платіжної картки 5375-41ХХ-ХХХХ-2396). Відповідно до ч. 1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Представник відповідача у поданому до суду відзиві заперечував факт набуття ТОВ «ФК «Ейс» прави вимоги до [PERSON] . Досліджуючи обставини та підстави переходу права вимоги, суд зазначає наступне: Так, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статті 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону № 2664-III. Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (п. 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги. За змістом частини першої статті 4 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», який був чинним но момент виникнення спірних правовідносин, факторинг вважається фінансовою послугою. У пункті 5 частини першоїстатті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Як вже зазначалося, відповідно до абзацу першого частини першоїстатті 1077\~ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема, те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника). Звідси за договором факторингу фактор має надавати фінансову послугу, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першоїстатті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту). При цьому така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеною в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу. Водночас грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем (частина першастатті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084\~ЦК України фактор має право в разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника. Отже, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. З урахуванням вище зазначеного, укладаючи наведені договори факторингу, сторони цих договорів обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі Реєстру прав вимог, які є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними, в межах чинного договору факторингу. Окрім цього, невід`ємними додатками договору є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу. Тому, суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «ФК «Ейс» у визначеному законом порядку набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~платіжного доручення\~№6d0е5ее1-439d-41ее-86df-955a64edad77 від 12.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 8000 гривень. Призначення платежу: переказ коштів згідно договору №333930194 від 12.12.2021 року, [PERSON] , код 3382911737, для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с.9). Згідно наданої інформації на виконання ухвали суду від 15.10.2025 року про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» повідомило, що платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також суду було надано виписку по рахунку [PERSON] за період з 12.12.2021 року по 28.12.2022 року, згідно якої на картковий рахунок [PERSON] 12.12.2021 року були зараховані кошти у сумі 8000 гривень. Таким чином, у підписаній відповідачем заяві чітко визначені сума кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Частиною 1 ст.\~1048\~ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Із досліджених судом розрахунків заборгованості встановлено, що кредитором нараховано заборгованість по відсоткам за період з 12.12.2021 року по 03.03.2022 року. В укладеному між сторонами кредитному договорі сторони узгодили, що кредит надається строком на 16 днів (п.1.7.). Також сторони погодили, що строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.7 та п.1.9 договору, але не більше ніж на 90 днів, після чого нараховані відсотки є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином, загальний строк користування кредитними коштами становить 106 днів, тобто до 27.03.2022 року. Отже, кредитодавцем в межах строку дії договору за відсотковими ставками, погодженими сторонами, було нараховано позичальнику до сплати проценти. При цьому у розрахунку заборгованості, відображені суми сплачених відповідачем відсотків. Відповідач будь-якими доказами не спростував наявності у нього, пред`явленої до стягнення, суми заборгованості. Таким чином, за кредитним договором №333930194 від 12.12.2021 року наявна заборгованість у розмірі 24101 грн. 80 коп. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved