Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2019 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2026104614, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит, який відповідач зобов`язалась повернути та сплати проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та позивачем укладено Договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «Брайт Інвестмент» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2026104614 від 17.09.2019. Разом з тим, у зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору у неї утворилась заборгованість, яка становить 21044,12 грн. (13500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7544,12 грн. заборгованість за відсотками). На даний час вказана заборгованість не погашена, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.10.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті на 19.11.2025. 19.11.2025 представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, а в ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд встановив, що 17.09.2019 АТ «ОТП Банк» та [PERSON] підписали кредитний договір № 2026104614, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в загальній сумі 10836 грн. (10446 грн. на придбання товару та 390 грн. на сплату додаткових послуг банку), визначено дату остаточного повернення кредиту 17.09.2021 та розмір процентів за користування кредитними коштами за ставкою 0,01 % річних, які повинні сплачуватись відповідно до Графіку платежів, який підписано відповідачем. Також, 17.09.2019 [PERSON] підписала Анкету-заяву про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2026104614 CARD, відповідно до якої відповідачу було відкрито поточний картковий рахунок та встановлено кредитну лінію та передбачено, що відсотки за користування кредитними коштами складають 0,01 % річних протягом пільгового періоду та 5% в місяць. Також, відповідач 17.09.2019 підписала Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому сторонами погоджено основні умови кредитування, зокрема, сума кредиту 10836 грн. на строк 24 місяці за типом кредит та мінімальний кредитний ліміт 4500 грн. з можливістю збільшення за типом кредитна лінія на строк 36 місяців з можливістю пролонгації, процентна ставка фіксована та становить 0,01 % річних. З наданої позивачем виписки з рахунка клієнта № 2026104614_CARD [PERSON] за період з 17.09.2019 по 24.03.2023, вбачається що відповідач користувалась кредитними коштами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530\~ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, 24.03.2023 Акціонерне товариство «ОТП Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» уклали Договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ОТП Банк»», включно і до [PERSON] за кредитним договором №2026104614 від 17.09.2019, що підтверджується витягом з Додатку № 1 до Договору факторингу № 24/03/23. Факт укладення\~вказаного договору\~підтверджується копією\~самого договору,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бочкарьовою\~А.В.,\~Актом приймання-передачі\~Реєстру боржників\~№ 1\~до договору\~факторингу та\~Актом приймання-передачі\~Реєстру боржників\~№ 2\~до договору\~факторингу,\~а також платіжною інструкцією № 46 від 24.03.2023 про сплата коштів згідно Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року. Відповідно до п. 1 ч. ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до боржника [PERSON] . У свою чергу, відповідач не виконала умови взятих на себе зобов`язань та не погасила кредит, у зв`язку із чим у [PERSON] утворилась заборгованість, яка становить 21044,12 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором № № 2026104614_CARD від 17.09.2019, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] заборгованість відповідача станом на 24.03.2023 не погашена та становить 21044,12 грн, з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 13500 грн., заборгованість за відсотками 7544,12 грн. Вказаний розрахунок здійснено в межах погодженого сторонами строку договору з застосуванням процентної ставки визначеної договором, а тому суд вважає вказаний розрахунок вірним, відповідачем вказаний розрахунок не спростовано. Отже, суд встановив, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 19.09.2019 отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з базовою відсотковою ставкою на залишок заборгованості в розмірі 0,01 % річних за пільговою ставкою та за базовою ставкою в розмірі 5% на місяць за користування кредитними коштами, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Статтею 30 Закону\~України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 суд зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та\~\~витраченого адвокатом часу. Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 43115064 від 01.07.2025 ТОВ «Брайт Інвестмент» та адвокатське бюро «Ольги Клещ» в особі керуючого Клещ Ольги Валентинівни домовились, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги клієнту. Згідно з п. 4.1 загальна вартість послуг, що надається адвокатським бюро складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки та гонорару, що становить 5000 грн. Згідно з актом № 2026104614 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 30.09.2025 сторони підтвердили надання адвокатським бюро позивачу наступних послуг: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів позивача (1,5 год. -1500 грн.); складання позовної заяви (3 год. 3000 грн.); формування додатків до позовної заяви (0,5 год. 500 грн.) Всього 5 год. 5000 грн. На підтвердження сплати позивачем витрат на правничі послуги додано платіжну інструкцію № 2002 від 03.10.2025 на суму 5000 грн. Разом з тим, оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат. А тому, суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved