Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У липні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому із врахуванням заяви про зміну підстав позову, просила визнати за нею право власності на частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є дочкою [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої входить частка домоволодіння в [ADDRESS] . Вказує, що [PERSON] та її мати [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 1976 року під час якого у 1983 році набули право власності на вказане домоволодіння, а тому таке майно відноситься до спільної сумісної власності подружжя. Водночас 13 серпня 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстровано право власності на вищесказане домоволодіння за відповідачем у справі [PERSON] , що позбавляє можливості позивача успадкувати частку майна, належного спадкодавцю. Зазначає, що вона прийняла спадщину після смерті батька, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв, клопотань не заявила. Про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Процесуальні дії у справі 08 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 01 вересня 2025 року підготовче засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 22 вересня 2025 року прийнято до розгляду заяву, подану представником позивача про зміну підстав позову від 19 серпня 2025 року, встановлено відповідачу додатковий 5-денний строк для подання додаткових доказів. 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, продовжено строк підготовчого провадження. 27 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , а після [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 14 жовтня 1976 року. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (арк. спр. 8, 9 на звороті-10, 13,14 ). 02 вересня 2009 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів усе його майно, яке складається із земельної частки (паю) розміром 2,90 га, посвідченої державним актом серії ХМ №117257, виданого Новоушицькою райдержадміністрацією 20 березня 2004 року дочці [PERSON] , про що свідчить заповіт (арк. спр. 10 на звороті). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 11). Відповідно до даних довідки №35 від 10 червня 2025 року, виданої на підставі погосподарського обліку, на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] дочка. Домоволодіння взяте на погосподарський облік у 1983 році (арк. спр. 30). Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] з 13 серпня 2018 року є одноособовим власником житлового будинку [ADDRESS] . Документи, подані для державної реєстрації довідка Новоушицької селищної ради про присвоєння адреси № 530 від 02 серпня 2018 року. До складу будинку входять: житловий будинок, веранда, літня кухня/сарай (арк. спр.15). Ринкова вартість нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 224\~574,00 гривень, про що свідчить звіт про оцінку майна (арк.спр.16-27). З даних інвентарної справи наданої КП «Новоушицьке БТІ» вбачається, що роком забудови житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є 1985, власник [PERSON] (арк. спр.103-108). Даними спадкової справи №7/2024 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] та їй [INFO] були видані два свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на земельні ділянки. Спадкоємець за законом - дочка померлого [PERSON] в межах визначеного 6-місячного строку відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Спадкоємець за законом - дружина померлого [PERSON] в межах визначеного 6-місячного строку відмовилась від прийняття спадщини на користь дочки померлого [PERSON] (арк. спр. 49-68). Позивачу [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу виданого на ім`я померлого, що підтверджується постановою від 28 липня 2025 року (арк. спр. 28). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1217, 1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (ч. 1 ст.1273 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Зібрані по справі та безпосередньо дослідженні судом докази свідчать про те, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Позивач, як спадкоємець за заповітом та законом першої черги, відповідно до вимог статті 1269 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки подала нотаріусу заяву про її прийняття. Спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Позивач стверджує, що до складу спадкового майна після смерті її батька [PERSON] увійшла, окрім іншого, частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки таке майно було набуте під час шлюбу батьків позивача [PERSON] та [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 14 жовтня 1976 року. Відповідно до даних інвентарної справи наданої КП «Новоушицьке БТІ» та даних погосподарського обліку, житловий будинок є 1985 року побудови, тобто вказаний будинок набутий подружжям [PERSON] під час шлюбу, а тому відповідно до положень статті 22 КпШС належав [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по частині. Таким чином суд вважає, що позивач довела, що до складу спадкового майна після смерті батька [PERSON] увійшла частина домоволодіння в [ADDRESS] . Відповідач вказану обставину не спростувала. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13 серпня 2018 року проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] без врахування належної спадкодавцю [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності. З урахуванням того, що право власності на вказане вище майно зареєстроване за відповідачем, позивач позбавлена можливості успадкувати його у нотаріальному порядку, а тому її право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, а відповідач [PERSON] є належним відповідачем у справі. Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові № 522/3974/20 від 14 серпня 2024 року. Відтак позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 969,44 грн. Правничу допомогу позивачу [PERSON] надавав адвокат Соловей О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 13 червня 2025 року. Згідно з п. 4.1 договору вартість наданих адвокатом послуг по наданню правничої допомоги визначена у фіксованому розмірі і становить 10 000 грн за надання консультації, підготовку та подання позовної заяви, представництво в суді. Відповідач [PERSON] сплатила адвокату Солов`ю О.В. за надану правничу допомогу у справі 10 000 грн, що підтверджується квитанцією про оплату гонорару (арк.спр.33). Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в зв`язку з їх не співмірністю суду не заявила. Водночас суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціною позову та значенням справи для сторони. З урахуванням задоволення позову, понесені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн підлягають стягненню з відповідача [PERSON] у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволені, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (112 287 грн), відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн (1\~211,20 х 0,8= 968,96) та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved