Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

07.10.2025 [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Яворський А.В., звернувся в суд із позовом до Тернопільської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м., в т.ч. житловою 25,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] . За життя [PERSON] набув 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2023. Першою тернопільською нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 609/2023 за заявою [PERSON] . Спадкоємці першої черги: відмовилися від прийняття спадщини в користь [PERSON] , про що подали відповідні заяви. За результатами розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2025. Відмова нотаріуса мотивована тим, що при вивченні документів було встановлено розбіжність у документах, які підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , а саме: прізвище спадкодавця « [PERSON] », прізвище рідної сестри спадкодавця, тобто матері спадкоємця « [PERSON] ». А також причиною відмови слугувало те, що не підтверджено належність правовстановлюючих документів 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] померлому [PERSON] . Зокрема, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, власником зазначеної частки є « [PERSON] ». Водночас у свідоцтві про смерть від 27.07.2023 зазначено лише « [PERSON] ». Позивач вказує, що « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] » є однією і тією ж особою, оскільки всі документи підтверджують тотожність дати та місця народження, батьків, а також відомостей про шлюб і смерть. Аналогічно, « [PERSON] » та « [PERSON] » є однією особою, що підтверджується записами про народження, шлюб та зазначенням тих самих батьків. Таким чином, розбіжність у написанні прізвищ («І» чи «И») є лише технічною опискою (фонетичною різницею). Вказане підтверджує, що [PERSON] є племінником [PERSON] , а також те, що померлому [PERSON] належить розпорядження органу приватизації № 21257 від 07.02.1997 та Свідоцтво про право власності на житло видане Міським Бюро Технічної Інвентаризації 14.02.1997 року, яке у свою чергу посвідчують, що померлий [PERSON] був власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Враховуючи наведене позивач позбавлений можливості у нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину за законом після смерті його дядька [PERSON] . З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.10.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2025 із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Як вбачається зі свідоцтва про смерть № 2023-032230 від 27.07.2023, виданого Відділом охорони здоров`я округу Грант, Мозее-Лейк, Вашингтон, на якому проставлений апостиль, перекладений з англійської на українську мову, та засвідчений державним нотаріусом першої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 3634, [INFO] у місті Мозе-Лейк, Вашингтон помер [PERSON] . Зі змісту вказаного свідоцтва вбачається, дата народження: [INFO] , місце народження: Тернопіль, Україна, батько - [PERSON] , мама [PERSON] , дружина [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00046186124 від 25.07.2024 вбачається, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] укладено шлюб 11.09.1988. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00046388514 від 07.08.2024, [INFO] народилася [PERSON] . Батьки: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.01.1990, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 04.03.1978 року. Після укладення шлюбу прізвище дружини: « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] від 04.02.1997, [PERSON] народився [INFO] . Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Також, як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого Міським бюро технічної інвентаризації 14.02.1997, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м., належить: [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в квартирі [ADDRESS] , у розділі IV Прописка зазначені: [PERSON] , 1938 р.н., [PERSON] , 1938 р.н., [PERSON] , 1958 р.н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1980 р.н. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 437337533 від 29.07.2025, квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м. перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74080551 від 25.09.2023, 25.09.2023 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 71291958 № 609/2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З копії матеріалів спадкової справи № 609/203, які були витребувані судом у Першої тернопільської державної нотаріальної контори, вбачається, що 19.09.2023 [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В матеріалах спадкової справи містяться також заяви [PERSON] (дочки спадкодавця), [PERSON] (сина померлого), [PERSON] (дружини спадкодавця), [PERSON] (матері спадкодавця) відмовилися від належної їм частки спадкового майна, що залишилася після смерті [PERSON] , а саме: 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю. Марковичу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку з розбіжностями у прізвищі в документах, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вказаної постанови нотаріуса, спадкоємці першої черги: дочка спадкодавця [PERSON] , син спадкодавця [PERSON] , дружина спадкодавця [PERSON] , мати спадкодавця [PERSON] , відмовились від прийняття спадщини в користь [PERSON] , про що подали відповідні заяви. Інших спадкоємців за законом немає. Заповіти від імені спадкодавця не посвідчувалися. Допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що вони знайомі з [PERSON] , та їм відомо, що [PERSON] є її сином, а [PERSON] її рідним братом. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Відповідно до\~статей 1216-1219\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають інші\~родичі спадкодавця\~до шостого\~ступеня споріднення\~включно,\~причому родичі\~ближчого ступеня\~споріднення усувають\~від права\~спадкування родичів\~подальшого ступеня\~споріднення (стаття 1265 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суд встановив, що [PERSON] у шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через недоведеність факту родинних відносин зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд встановив, що спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини в користь [PERSON] , про що подали відповідні заяви, інших спадкоємців за законом немає, заповіти від імені спадкодавця не посвідчувалися. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У постанові Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі №\~523/14489/15-ц, Велика Палата виснувала, що у справах позовного провадження юридичні факти належать до предмета доказування і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування юридичного факту має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. На думку суду, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні документи, зазначених у них прізвищ, імен, по батькові, дат і місць народження, кола родичів, суд дійшов висновку, що зазначені у них « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] » є однією і тією ж особою, оскільки всі документи підтверджують тотожність дати та місця народження, батьків та відомостей про шлюб і смерть. Також суд дійшов висновку, що написання прізвища матері позивача у різних документах « [PERSON] » та « [PERSON] » зумовлене технічними помилками, однак стосується однієї особи, що підтверджується актовими записами про народження, шлюб, та зазначенням у них одних і тих самих батьків. Отже, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є сином рідної сестри спадкодавця [PERSON] , а тому є племінником [PERSON] , який помер [INFO] , зазначене також підтверджується показами свідків. З аналізу досліджених документів, суд вважає доведеним також факт належності померлому [PERSON] . Свідоцтва про право власності на житло, видане Міським бюро технічної інвентаризації 14.02.1997, яке посвідчує, що [PERSON] належала 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Згідно із\~статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Міським бюро технічної інвентаризації 14.02.1997, та Інформаціі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 437337533 від 29.07.2025, квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , становила 1/3 частину, та ця частка входить до складу спадщини після його смерті. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Відповідно до положень статті 49 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За встановлених обставин, зважаючи на те, що позивачем доведено факт родинних відносин між ним та спадкодавцем, він у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці за законом відмовилися від прийняття спадщини в його користь, заповіт спадкодавцем не складався, а тому [PERSON] як спадкоємець п`ятої черги, має право спадкувати за законом після смерті [PERSON] . Тому, зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також доведення позивачем факту належності спадкодавцю правовстановлюючих документів на частину квартири, позов слід задовольнити, визнати право власності за [PERSON] на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved