Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районноїу м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав. Просила суд позбавити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно малолітньої донька [PERSON] , [INFO] В обґрунтування позовних вимогпозивачка посилаєтьсяна тещо,вона з [PERSON] з 2017 року по листопад 2020 року перебували в цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу в них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки [PERSON] у сторін по справі почали псуватися відносини між собою. З грудня 2020 року сторони по справі проживають окремо. Позивач разом з малолітньою донькою [PERSON] , після припинення відносин з [PERSON] залишились проживати у квартирі [ADDRESS] . За вказаною адресою позивач [PERSON] проживає разом з малолітньою донькою по сьогоднішній день. Позивач, посилається й на те, що повідомляла [PERSON] за якою адресою проживає разом з донькою, і йому про це було достовірно відомо. Також вона неодноразово телефонувала [PERSON] з метою вмовити останнього побачитися з донькою, оскільки [PERSON] після переїзду батька сумувала за татом. Одного разу, в лютому 2020 року [PERSON] погодився побачитися з донькою. Ця зустріч єдина та відповідно остання. [PERSON] зник з життя малолітньої доньки та по сьогоднішній день не з`являвся. Відповідач свідомо нехтуєбатьківськими обов`язками, він як не бажав спілкуватись із дитиною,так і продовжує себе поводити . Позивач та її представник адвокат Новікова-Фесенко М. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримували та просили суд їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні до викладу фактичних обставин в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час, в судове засідання не з`явився. Відзиву на позов не надсилав. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримувала,та надала до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питань, що стосуються даної справи покладалися на розсуд суду та винести рішення, яке максимально відповідатиме інтересам дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] надали суду покази про те, що [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання малолітньої доньки, жодного інтересу до дитини він не проявляє. Свідок [PERSON] , також, повідомила суду, що вона являється хрещеною матір`ю малолітньої [PERSON] , одного разу вона відправила в чаті [PERSON] фото [PERSON] з метою пробудити в ньому батьківські почуття, оскільки останній тривалий час не бачив доньку, але реакція [PERSON] на фотографії доньки була такою, що він просто заблокував її у всіх соціальних мережах та месенджерах. Свідок [PERSON] повідомила суд про те, що вона давно знайома з [PERSON] , з Відповідачем - [PERSON] , познайомилась одразу після початку їхніх стосунків. Вони дружили сім`ями. Повідомила Суду про те, що Відповідач нехтував вихованням доньки одразу після її народження. Коли дитині ще не було року, на їхньому спільному відпочинку, він залишив дитину з матір`ю далеко за межами Полтавської області, а саме в селищі Кирилівка Запорізької області, поїхавши у власних справах. При цьому протягом тих трьох днів, що Відповідач був присутній у готелі, він весь час перебував у стані алкогольного сп`яніння та не допомагав матері у догляді за дитиною. Відповідна поведінка була і надалі. Відповідач не допомагав та не приймав участь, ані фінансово, ані фізично, в організації дня народження дитини на честь її першої річниці, самоусунувся від будь-якої допомоги матері у вихованні та утриманні доньки в подальшому, а потім взагалі переїхав жити окремо від родини. Свідок також повідомила, що дуже часто спілкується з [PERSON] , і дитина дуже страждає від того, що її батько зник з її життя, і, навіть, загадує бажання на свої дні народження, щоб у неї був тато. При цьому [PERSON] повідомила, що Позивач неодноразово дзвонила у її присутності до [PERSON] з проханням спілкуватися з дитиною хоч б по телефону, оскільки остання дуже страждає, про те, це не дало жодного результату та не змінило відношення батька до дитини. Згідно ч. 1ст. 223 ЦПК Українинеявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідност. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.223,280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, - позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч.9 ст.28 ЦПК України, - позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,що позивач [PERSON] з [PERSON] з 2017 року по листопад 2020 року перебували в цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу в них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . З грудня 2020 року сторони по справі проживають окремо. Відповідач [PERSON] останній раз бачив доньку [PERSON] в лютому 2020 року. Відповідач нетільки не виконує,взагалі,свої обов`язкипо утриманнюдитини,він не виконує ібудь якіінші батьківськіобов`язки іпо спілкуваннюі навітьне вітає доньку із днемнародження. Відповідач за весьчас такожне цікавитьсяжиттям доньки,фактично він є батько лише на папері.Відповідача по справі, який до цих пір залишається юридичним батьком доньки позивача, за останні роки, після припинення шлюбних відносин, не має жодного інтересу до дитини і жодної цікавості його життям. Відповідач свідомо нехтуєбатьківськими обов`язками. В нього відсутнє будь-якого бажання приймати участь в житті доньки, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток , навчання , створення належних умови для розвитку природних здібностей дитини. Вищевказане підтверджується письмовимидоказами,які булидосліджені судомта містятьсяв матеріалахсправи, серед яких: свідоцтво про народження дитини, копії довідок з місця навчання та місця проживання, копія висновку психолога щодо психоемоційного стану дитини, висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином на даний час [PERSON] продовжує проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] будучи позбавленою з боку батька уваги, допомоги та виховання. Натомість позивачкою створено всі необхідні умови для проживання, виховання , матеріального забезпечення та розвитку дитини. Із своєю донькою відповідач взагалі не спілкується, його життям, станом здоров`я, навчанням, та інтересами не цікавиться, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не надає а ні матеріальної, а ні будь-якої іншої допомоги, не виконує свої обов`язки батька та взагалі не бере жодної участі в житті дитини як батько. Так, відповідно до ч.1-4 ст. 150 Сімейного Кодексу України, - батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитини. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.141 Сімейного Кодексу України, - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Однією з підстав позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Крім того, згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 20, - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом також встановлено, що [PERSON] не був позбавлений можливості приймати участь у вихованні своєї доньки, оскільки позивачка [PERSON] ніколи не перешкоджала йому спілкуватись з дитиною, не приховувала від нього адресу проживання дитини та зверталась з проханнями до Відповідача про спілкування з дитиною, але незважаючи на це він починаючи з 2020 року жодного разу не виявляв бажання навіть бачитись з донькою тим самим повністю відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків в добровільному порядку. Таким чином, вищевказані встановлені судом обставини у відповідності з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, згідно висновку виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , - виконавчий комітет Шевченківської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до ст.141ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved