Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

24.04.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №428903206 від 25.10.2023 у розмірі 94291,56 грн, яка складається з: 19800,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 74491,56 грн заборгованості за відсотками, а також вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову послався на те, що 25.10.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 428903206 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого товариство надало позичальнику грошові кошти в розмірі 19 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Зазначив, що грошові кошти відповідач отримав шляхом безготівкового перерахування коштів на банківську картку, вказану останнім при укладенні договору. Відтак, вважає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором кредитної лінії №428903206 виконало в повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. 26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за даним кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 94291,56 грн. Проте, в порушення умов договору та правил, відповідач не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки, у зв`язку з чим, за ним обліковується заборгованість за кредитним договором на загальну суму 94291,56 грн. Ухвалою від 25.04.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.05.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому таку заперечив. Вказав, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем коштів за кредитним договором. Запевняє, що у період дії воєнного стану штрафи, неустойка, пеня та інші платежі, як захід відповідальності не нараховуються за такими договорами і підлягають списанню кредитодавцем, що позбавляє суд можливості стягувати заборгованість за відсотками у даному випадку. До того ж зазначає, що всі долучені документи до позовної заяви викликають сумніви з приводу їх достовірності. Тому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог. 23.05.2025\~представник позивача\~подав додаткові\~пояснення у\~справі,\~у яких\~зазначив,\~що при\~заповненні Заявки\~на кредит\~Відповідач особисто\~обрав для\~себе суму\~кредиту,\~строк кредитування\~та мав\~змогу ознайомитися\~з умовами\~Договору перед\~його підписанням.\~Стверджує,\~що кредитний\~договір укладено\~сторонами в\~електронному вигляді\~за допомогою\~одноразового паролю\~ідентифікатора,\~у порядку,\~визначеному ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію».\~Одноразовий персональний\~ідентифікатор -\~VVYC,\~направлено Відповідачу\~25.10.2023\~2:20:17\~год.\~на \~його номер\~мобільного телефону,\~який введено\~Відповідачем у\~відповідне поле\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі Товариства\~25.10.2023\~2:20:33.\~До того\~ж,\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» належним\~чином вжило\~всіх необхідних\~заходів для\~здійснення перевірки\~та ідентифікації\~особи.\~Товариство виконало\~взяті на\~себе зобов`язання\~та платіжним\~дорученням ініціювало\~переказ коштів\~в загальній\~сумі 19\~800\~грн на\~картковий рахунок\~відповідача. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відтак, просить позов задовольнити. 11.07.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 01.09.2025 представник відповідача подав додаткові письмові пояснення де зазначив про несправедливість умов договору щодо встановлення вимоги сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, що являє собою спосіб отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, спонукав позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. 30.09.2025 надійшли додаткові пояснення від представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі, відсутні докази отримання саме позивачем коштів згідно з оспорюваним кредитним договором. Сторони у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.10.2023 [PERSON] звернувся із заявкою на отримання грошових коштів до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у якій міститься інформація про позичальника та його персональні дані, а також зазначений номер банківської картки: [NUMBER] хх-хххх-6434 (а. с. 112, т.1). Також, 25.10.2023 відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 8584. У Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 428903206 вказані основні умови кредитування, зокрема: тип кредиту: кредитна лінія, сума (ліміт кредиту): 19800 гривень, строк кредитування: до 1857 днів (дисконтний період 30 днів з можливістю продовження), мета кредиту на споживчі цілі (а. с. 77-79, т.1). В подальшому, 25.10.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір кредитної лінії №428903206, який було підписано відповідачем з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора VVYC (а. с. 81-99, т.1). Згідно з п.2.1 Договору №428903206 кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту у розмірі 19800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п.п. 2.2. Договору № 428903206 сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 19800 грн. 25.10.2023 (що є датою надання кредиту), згідно п.2.3. договору. На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1 Договору № 428903206). Відповідно до п. п. 4.1. Договору № 428903206, з метою укладання договору № 428903206 позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом дисконтний період. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 24.11.2028 року. Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором. У разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору (п.7.3, 9.1.1.1, 9.1.1.7 Договору № 428903206). Згідно з п.п.8.3, 8.3.1, 8.3.4 Договору № 428903206 за період від дати видачі кредиту до 24.11.2023 процентна ставка на день становить 072%. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за ставкою 2,98 % в день від суми залишку кредиту. На виконання умов Договору № 428903206 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у загальній сумі 19 800,00 гривень на банківську карту № [NUMBER] хх-хххх-6434, зазначену [PERSON] у заявці на отримання грошових коштів від 25.10.2023, що підтверджується довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та платіжним дорученням від 25.10.2023 (а. с. 113, 146, 147, т.1). Із розрахунків заборгованості за Договором № 428903206, складених ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» встановлено, що за боржником [PERSON] за період з 25.10.2023 по 31.07.2024 обліковується заборгованість в сумі 94291,56 грн, яка складається з: 19800,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 74491,56 грн заборгованості за відсотками (а. с.51-53, 54-56, т.1). 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 156-162, т.1). 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (а.с. 167, т.1). 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (а.с. 168-174, т.1). 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 178, т.1). 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с. 179, т.1). 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 180, т.1). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №264 від 26.12.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 42 958,08 грн (а.с. 20-21, т.1). Тобто, право вимоги за кредитним договором № 428903206 від 25.10.2023 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 26.12.2023, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 264. Згідно з п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01 (а.с. 23-29, т.1). 26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за даним кредитним договором (а.с. 37-43, т.1). Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 94291,56 грн (а.с. 47-48, т.1). Оскільки боржник [PERSON] свої зобов`язання за Договором кредитної лінії №428903206 належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилами ч. 8ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1ст. 642 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Частиною 1ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача з приводу того, що [PERSON] не підписував та не укладав кредитний договір № 428903206 від 25.10.2023 і не отримував кредитних коштів за цим договором. Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які є невід`ємною частиною договору, регламентовано укладення кредитних договорів в електронній формі, а саме розділом 3 Правил. Згідно Правил, з метою отримання кредиту клієнт заповнює заявку, вказуючи особисті дані. При подачі такої вказує суму грошових коштів, яку бажає отримати. На підставі зазначених даних ІТС кредитодавця здійснює ідентифікацію клієнта та формує його особистий кабінет. У випадку схвалення заявки на отримання кредиту ІТС генерує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою, про що інформує клієнта. Клієнт, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надає згоду, шляхом введення у спеціальному полі під акцептом одноразового ідентифікатора, який генерується кредитодавцем в ІТС та надсилається кредитодавцем клієнту в смс-повідомленні або в повідомленні в месенджер, або в електронному листі на електронну пошту, або в особистому кабінеті клієнта. Після підпису електронного документа клієнтом, зазначене повідомлення надходить в ІТС кредитодавця та повідомляє про надання згоди на прпозицію (оферту) щодо укладення електронного договору з клієнтом. Після зазначених дій електронний договір між кредитодавцем та клієнтом вважається укладеним. Для укладення електронного договору №428903206 від 25.10.2023 відповідач здійснив всі необхідні дії, передбачені Правилами, подав відповідну заявку на отримання грошових коштів в кредит 25.10.2023, вказав свої персональні дані, зокрема номер телефону, електронну адресу, паспортні дані, РНОКПП та номер карти, підписавши електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора - VVYC, що підтверджується власне договором кредитної лінії та довідкою щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а отже, даний договір укладений у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту та засвідчив у встановленій законом формі свою обізнаність з усіма умовами кредитування. З приводу тверджень представника відповідача, що відповідач не отримував кредитних коштів за вказаним договором, суд зауважує, що кредит було надано шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 25.10.2023, де в графі призначення платежу зазначено «переказ коштів згідно договору №428903206 від 25.10.2023», довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою за договором б/н за період 25.10.2023-30.10.2023, згідно якої [PERSON] 25.10.2023 було здійснено переказ на картку [NUMBER] в сумі 19800 грн. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що картку [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітовано в банку на ім`я [PERSON] . З огляду на наведене, згадані заперечення представника відповідача на увагу суду не заслуговують. При цьому, [PERSON] на спростування доводів ТОВ «ФК «ЕЙС» щодо перерахунку кредитних коштів у розмірі, зазначеному в договорі, не надано жодних доказів того, що вказані кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі. Оспорюючи перерахування кредитних коштів, [PERSON] не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до них. Посилання [PERSON] на недостовірність долучених до позовної заяви документів також є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2\~ст. 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Судом встановлено, що кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі, позовну заяву та додані до неї докази сформовано в системі «Електронний суд», що передбачає накладення кваліфікованого електронного підпису, тому суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем з дотриманням вимог ч. 2\~ст. 100 ЦПК України, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів подані докази, оскільки вони не є їх паперовою копією. Не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідача на безпідставність нарахування [PERSON] заборгованості за процентами, як відповідальність, передбачену ч. 2\~ст. 625 ЦК України, під час воєнного стану та її списання. Згідно з положеннями ч. 2\~статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак позов не містить вимог щодо стягнення з відповідача процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, отже, таке не є предметом спору. До того ж, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, проценти нараховані в межах строку дії договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, представник позивача просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. В силу\~вимог ч.2\~ст.141\~ЦПК України \~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду договір про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27.12.2024, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27.12.2024, додаткову угоду № 8 до вказаного договору, акт прийому-передачі наданих послуг від 27.12.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність від 04.12.2024. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Представник відповідача також звертався з заявою про стягнення витрат на правову допомогу. Беручи до уваги те, що позов задоволено в повному обсязі, на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, у заяві останнього про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити. Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,4 грн судового збору.

Outcome: approved