Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

29 жовтня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Горною В.І., що діє на підставі довіреності від 27 травня 2025 року. В позові зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 20 грудня 2024 року було укладено \~ \~ \~ \~Кредитний договір (оферти) № 20.12.2024-100002161. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит, у розмірі 4500,00 грн. на строк 140 днів, зі сплатою за користування кредитом 1% від вартості кредиту за кожен день користування, сплатою комісії за надання кредиту, в розмірі 900,00 грн., та неустойки, в розмірі 45,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання кожного окремого зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, в свою чергу [PERSON] зобов`язання за Договором виконав частково, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову у нього утворилася заборгованість, в розмірі 10558,67 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту, в розмірі 4287,20 грн., заборгованості по процентам, в розмірі 4201,47 грн. та заборгованості по неустойці, у розмірі 2070,00 грн. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором від 20 грудня 2024 року, в розмірі 10558,67 грн. та суму сплаченого судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних\~вимог в\~повному обсязі та не заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є відповідні докази, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 грудня 2024 року між позивачем та відповідачем в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено кредитний договір № 20.12.2024-100002161, за яким позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 4500,00 грн. строком на 140 днів (до 08 травня 2025 року), зі сплатою за користування кредитом 1,0 % за день від суми кредиту протягом усього строку кредитування, комісії за надання кредиту, в розмірі 900,00 грн. та неустойки, в розмірі 45,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного зобов`язання. Про вказане свідчить копія заявки до кредитного договору від 20 грудня 2024 року, підписаної відповідачем електронним підписом, копія пропозиції про укладення договору (оферта) від 20 грудня 2024 року та копія відповіді позичальника про прийняття пропозиції від 20 грудня 2024 року, також підписаних відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.15-21). Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши відповідачу грошові кошти на картковий рахунок, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20 жовтня 2025 року, однак останній не виконав\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~повернув не\~в повному\~обсязі,\~у зв`язку\~з чим\~в період\~з 20\~грудня 2024\~року до\~13\~лютого 2025\~року (55\~днів)\~йому нараховано\~заборгованість,\~в розмірі\~10558,67\~грн., з яких: 4287,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4201,47 грн. заборгованість за відсотками та 2070,00 неустойка (а.с.11,12). Крім того, в позові позивачем зазначено, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплатив 3180,69 грн., а саме: 02 січня 2025 року - 100,00 грн, 06 січня 2025 року - 1080,23 грн., 16 січня 2025 року - 1000,23 грн. та 29 січня 2025 року - 1000,23 грн. Заборгованість перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України\~справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах\~справи відсутні\~докази належного\~виконання відповідачем\~зобов`язання\~по погашенню\~кредитної заборгованості,\~розрахунок заборгованості\~відповідачем не\~спростовано. Однак, згідно довідки-розрахунку заборгованості позивач просив стягнути з відповідача проценти лише за період з 20 грудня 2024 року до 13 лютого 2025 року, тобто за 55 днів. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору відповідач повинен був сплачувати на користь позивача за користування кредитом 1,0 % за день від суми кредиту протягом усього строку кредитування, а тому за 55 днів йому повинно бути нараховано лише 2475,00 грн. (4500,00 грн. х 1% х 55 днів). В позові позивач зазначає, що відповідач сплатив на погашення заборгованості за кредитом у січні 2025 року 3180,69 грн., що є більшим, ніж йому повинно бути нараховано процентів, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за процентами, в розмірі 4201,47 грн. за період з 20 грудня 2024 року до 13 лютого 2025 року, задоволенню не підлягають. Різниця, між сплаченими відповідачем коштами та відрахованими з них процентами, складає 644,31 грн. (3180,69 2475,00 грн.). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувався з позивачем за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 4287,20 грн. є не обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню лише частково, в розмірі 3855,69 грн. (4500,00 грн. 644,31 грн.). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, в розмірі 2070,00 грн., то за вимогами ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Однак, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, в Україні в зв`язку з російською агресією введено воєнний стан, який продовжено дотепер. За такого, враховуючи, що відповідачу нараховано заборгованість за неустойкою за кредитним договором від 20\~грудня 2024\~року,\~тобто в\~період дії\~в Україні\~воєнного стану,\~суд дійшов\~висновку про\~відмову позивачу\~в стягненні\~з відповідача\~заборгованості за\~неустойкою,\~в розмірі\~2070,00\~грн. Посилання позивача в позовній заяві на ЗУ «Про споживче кредитування», як на підставу для стягнення неустойки, в якому будь-якої заборони на її нарахування не передбачено, судом до уваги не приймаються, оскільки вони вказаних висновків суду не спростовують та не спростовують вимог ЦК України про звільнення позичальника від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за укладеним 20 грудня 2024 року кредитним договором, складає 3855,69 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 884,58 грн.

Outcome: partial