Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», через свого представника адвоката Гірчака А.М. звернулося у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 155\~271,91 грн, а також судових витрат. Позов мотивований тим, що 31.07.2017 року [PERSON] шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» (далі Банк, Позивач) укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною), укладеного між ним та Банком. Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Вказав, що таким чином 31.07.2017 року між Банком та Відповідачем було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: ліміт кредитної лінії у розмірі 7000,00 грн; процентна ставка 24% річних; тип процентної ставки фіксована; тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум-готівка». Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, про що позивач надає виписку по рахунку. У позові повідомив, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Представник позивача зазначив, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 155 271,91 грн, з яких: 114 583,39 грн прострочене тіло кредиту, 40 673,82 грн відсотки за користування кредитом, 14,70 грн - Овердрафт (несанкціонована заборгованість). У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач змушений був звернутися в суд з названим позовом. Ухвалою суду від 11.08.2025 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали надіслано сторонам по справі, а також розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. В матеріалах справи також міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав суду відзив на позовну заяву, в якому не визнав позовні вимоги, вважав їх недоведеними та необґрунтованими. Зокрема міркував, що позивачем не доведений належними доказами розмір процентної ставки за кредитом у розмірі 24% річних, факт ознайомлення відповідача з розміром мінімального щомісячного платежу у розмірі 7% щомісячно. Вважав наданий позивачем розрахунок непрозорим і внутрішньо суперечливим. Просив застосувати позовну давність до кожного заявленого позивачем періодичного зобов`язання та зменшити заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу до мінімального розміру. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Ураховуючи викладені обставини, беручи до уваги заяви сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справ. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 31.07.2017 між АТ «Альфа Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк») та [PERSON] підписана анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» (а.с. 16). У пункті 6 частини 2 Анкети-заяви відповідач підтвердив, що з умовами договору та з діючими тарифами ознайомлений, згоден з ними та зобов`язується виконувати їх. Того ж дня, 31.07.2017 АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом надання банку підписаної ним оферти уклали Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») було укладено угоду про надання кредиту. За змістом указаної Оферти [PERSON] запропонував ПАТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та банком. Відповідно до підпункту 3.1. Акцепту пропозиції від 31.07.2017 ліміт кредитної лінії складає 200\~000,00 грн, процентна ставка 24%. Тип процентної ставки - фіксована. У підпункті 3.4. Акцепту сторони узгодили між собою розмір обов`язкового мінімального платежу, який складає 7% від суми загальної заборгованості за Кредитною лінією, але не менше 50 грн. Дата оплати обов`язково мінімального платежу до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. У пункті 8 Оферти, яка була підписана особисто позивачем, зазначається, що підписанням Оферти на укладення Угоди про надання кредиту він беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та нормативними актами НБУ. Аналогічне підтвердження міститься у Акцепті на укладання Угоди, зокрема пункті 8. В матеріалах справи також міститься підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому останній підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. Як слідує з підпункту 1 пункту 1.2. Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк» (Витяг), затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022, Акціонерне товариство «Сенс Банк» створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Протилежного суду не надано. Факт отримання позивачем кредиту та користування кредитними коштами ніким із сторін не оспорюється. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 14.04.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором від 31.07.2017 становить 155\~271,91 грн, з яких: 114\~583,39 грн прострочене тіло кредиту; 40\~673,82 грн відсотки за користування кредитом; 14,7 овердрафт (несанкціонована заборгованість). З названого розрахунку також вбачається, що останній внесок на погашення заборгованості був здійснений відповідачем у період з 31.01.2022 до 27.02.2022 у розмірі 4\~022,00 грн (а.с. 41, 53). Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Відповідно до положень частини першої\~статті 626 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей\~6,\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами частини першої\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою, третьою\~статті 6 ЦК України\~визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до положень частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга\~статті 633 ЦК України). Частиною першою\~статті 634 ЦК України\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до положень частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплатити проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Таким чином, презумпція свободи договору та диспозитивність законодавчої регламентації відносин позики і кредитування надають сторонам договору позики (кредитного договору) право самостійно визначати будь які умови договору, в тому числі розмір і порядок плати за користування позикою (кредитом), за однією лише умови - щоб домовленість сторін не суперечила законодавству. Відповідач ознайомився з умовами кредиту, в тому числі щодо нарахування процентів за користування кредитом та відповідальності за порушення зобов`язання, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 16-18). Частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом частини першої\~статті 615 ЦК України\~не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Згідно з\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив надані позивачем розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування, та не надав власного контррозрахунку заборгованості, підтвердженого відповідними доказами. Укладений між сторонами договір у виді Анкети-заяви разом з офертою на укладання Угоди та Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії від 31.07.2017 не оспорений відповідачем. Протягом 14 календарних днів з дня укладення такого договору відповідач не відмовився від кредитного договору та, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, а також виписки з рахунка приватного клієнта № 412697-2025/0425 за період з 31.07.2017 до 14.04.2025, відповідач активно користувався карткою, здійснюючи видатки по карті і поповнюючи баланс по ній. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням картки відповідача та незаконну видачу вказаних карток на ім`я [PERSON] третім особам. Встановлені судом обставини спростовують твердження відповідача про відсутність між сторонами договору умов щодо визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, як і розміру мінімального платежу та дати сплати обов`язкового мінімального платежу. Щодо заявленого клопотання відповідача про застосування позовної давності до кожного заявленого періодичного зобов`язання, суд зазначає таке. За правилом\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з\~статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про\~збільшення позовної\~давності укладається\~у письмовій\~формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). У підписаній сторонами Оферті на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акцепті пропозиції на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 31.07.2017, зокрема у пункті 9, сторони узгодили між собою, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, включаючи, але не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 (п`ятдесят) років. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 12\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020\~Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211\~(із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Разом з тим, згідно з п.19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Законом України\~«Про\~внесення зміни\~до розділу\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Цивільного кодексу\~України щодо\~поновлення перебігу\~позовної давності» № 4434-ІХ відновлено перебіг строків позовної давності за статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України з 04 вересня 2025 року. Як вже було встановлено судом, останній платіж за кредитним договором відповідачем був здійснений 02.02.2022, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою з рахунку відповідача (а.с.26). Позовну заяву про стягнення з відповідача заборгованості за укладеним договором було подано до суду 31.07.2025. Беручи до уваги положення статей 627, 628 ЦК України, згідно з якими сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, погодженні пунктів договору, виходячи з обов`язковості погоджених сторонами умов, а також приймаючи до уваги те, що у підписаній сторонами оферті та акцепті на укладання Угоди від 31.07.2017, який не оспорений сторонами, останні узгодили між собою строк позовної давності за спорами, що виникають з підписаної сторонами Угоди, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності до кожного заявленого періодичного зобов`язання. За такого, як встановлено при розгляді справи, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу при зверненні до суду з позовною заявою позивачу надавало Адвокатське об`єднання «СмартЛекс» з яким укладено Договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року. При цьому, суд звертає увагу, що надана позивачем роздруківка Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 не містить повного змісту вказаного договору, а лише окремі його пункти та розділи, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість підстав нарахування винагороди (гонорару) за надані послуги. Матеріали справи справи також не містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом як то передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Умова договору про оплату у вигляді «комісійної винагороди від стягнутих коштів» не доводить реальність понесених витрат станом на дату подання позову, тим паче, що зміст пункту 1.1.2, на яке є посилання у пункті 3.1. розділу 3 Договору щодо визначення винагороди виконавця (гонорару) та порядку розрахунків, відсутній у наданій позивачем роздруківці Договору № 1006 від 28 січня 2025 року. Наявність договору не є безумовною підставою для стягнення витрат, якщо не надано доказів фактичного виконання та оплати послуг, а також їх пропорційності та обґрунтованості, як наголошує Верховний Суд у своїх численних постановах. Відсутність акту приймання-передачі послуг чи платіжних документів не дозволяє суду встановити, що заявлені витрати дійсно були понесені позивачем. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та недоведеними належними доказами. Тому у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Outcome: approved