Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 15.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та відповідачкою було укладено кредитний договір №5581233926, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальниці кредит на споживчі потреби з річною відсотковою ставкою за кредитом 12%. Загальний розмір кредиту 20535,00 грн. 26.06.2019 між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір про відступлення прав вимоги № 20190626, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором № 5581233926 від 15.07.2016. 29.05.2024 між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29/05/2024, у відповідності до умов якого ТОВ ФК «ЄАПБ» передає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає належні ТОВ ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором № 5581233926 від 15.07.2016. Заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» становить 32143,67 гривень, яку позивач просить суд стягнути з відповідачки, а також судовий збір у розмірі 3028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 гривень. Ухвалою суду від 06.01.2025 суддею Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М. прийнято до свого провадження справи та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін (а.с. 32). В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 48). Відповідач у судове засідання не з`явився, поважних причин неявки суду не повідомив. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями, які повернулись на адресу суду не врученими із відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 37-38, 50-51, 57-60). Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15.07.2016 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» було укладено кредитний договір № 5581233926, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 20535,00 грн строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування договором у розмірі 12,00 % річних (а.с. 5). Заяву №5581233926 від 15.07.2016 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФВ» відповідачкою підписано власноруч. Графіком платежів, як п. 4 договору, визначено, що користування кредитом становить 728 днів, загальний щомісячний платіж становить 35523,89 гривень, щомісячні проценти в загальному розмірі становлять 12321,12 гривень (а.с. 5 на звороті). Графік платежів відповідачкою підписано власноруч. 26.06.2019 між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20190626, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» Права вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.9), в тому числі і за договором № 5581233926 від 15.07.2016, що підтверджується реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с. 8-9). 29.05.2024 між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29/05/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором №5581233926 від 15.07.2016 (а.с. 10-13). Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу № 29/05/2024 від 29.05.2024, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 31410,18 грн, з яких: залишок по тілу кредиту в сумі 9377,16 грн; залишок по відсотках в сумі 1905,67 грн; залишок по комісіям в сумі 10494,48 грн; залишок заборгованості за штрафними санкціями в сумі 9632,87 грн (а.с. 15). Згідно з довідкою, сформованою ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень», станом на 26.06.2019, сума дострокового погашення за Кредитним договором №5581233926 від 15.07.2016 становить 31410,18 грн, з яких: сума несплаченого боргу в сумі 21777,31 грн; пеня та неустойка в сумі 9632,87 грн (а.с. 17-18). З наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором №5581233926 від 15.07.2016, у відповідачки [PERSON] наявна заборгованість у сумі 31410,18 грн, з яких: 9377,16 грн прострочена заборгованість за кредитом; 1905,67 грн прострочена заборгованість за відсотками; 10494,48 грн прострочена плата за управління; 9632,87 грн залишок заборгованості за штрафом/пенею (а.с. 19). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, однак виконував свої зобов`язання за кредитним договором неналежним чином. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Враховуючи, що відповідач умови договору добровільно не виконує, встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, також визнання частково позовних вимог відповідачем, суд вважає, що з нього слід стягнути суму за основною заборгованістю 9377,16 грн; відсотками у сумі 1905,67 грн та пенею 9632,87 грн. Щодо стягнення простроченої плати за управління, суд зазначає наступне. До матеріалів справи долучено копію довідки сформованою ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень», станом на 26.06.2019, із якої вбачається, що жодних нарахувань щодо плати за управління не здійснювалось. Крім того у заяві №5581233926 від 15.07.2016 та графіку платежів не передбачено такий вид стягнення як плата за управління. Відповідно до частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року в справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Щодо плати за управління у сумі 10494,48 грн нарахування є неправомірним та не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування» та усталеній практиці Верховного Суду. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та [PERSON] ; копію акту №1 прийому-передачі наданих робіт від 15.07.2024 (а.с. 20-22). До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію № 4952 від 01.10.2024 на суму 9200,00 грн із якої вбачається, що ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» здійснило оплату послуг із надання правничої допомоги згідно договору №05-10/23 від 05.10.2023 на ім`я адвоката Литвиненко О.І. (а.с. 24). У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у сумі 2000,00 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1970,31 грн.

Outcome: partial