Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника за довіреністю Грибанова Д.В. звернулось до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики №77867127 від 29.10.2021 в розмірі 49008,31 грн., з яких: 18000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 31008,31 сума заборгованості за відсотками, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №77867127. Згідно з п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю оплату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 20 Договору позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором №77867127 від 29.10.2021, укладеним між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Представник позивача зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49008,31 грн., з яких 18000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 31008,31 сума заборгованості за відсотками. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, не повернув кредитні кошти у встановлений строк. Тому, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новим кредитором, договором позики №77867127 від 29.10.2021 в зазначених вище розмірах. Посилаючись на викладені обставини, просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.05.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 21.05.2025 до суду надійшла заява представника позивача Злотіної Н.О. про усунення недоліків. Ухвалою судді від 22.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Шевченко А.В. про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення справи на іншу дату. 12.08.2025 [PERSON] ознайомилась з матеріалами справи, про що свідчить відповідна розписка. 15.08.2025 від представник відповідача Шевченко А.В. надійшла заява (клопотання) про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю подати відзив на позовну заяву. 26.08.2025 від представника відповідача Шевченко А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позов не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву, представник відповідача зазначила, що доказів перерахування кредитних коштів позичальником стороною позивача не надано. Доказів повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги до справи не долучені. За змістом акта прийому-предачі реєстру боржників №11 від 14.06.2021 до договору факторингу, на виконання п.1.2, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 11 кількістю 4582, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. У справі наявний витяг з реєстру боржників № 11 від 14.06.2021, засвідчений представником позивача [PERSON] , без зазначення номера відповідача в реєстрі боржників, сума заборгованості 49,008,31 гривень. Згідно з наданим розрахунком, первісним кредитором нараховано відсотки в сумі 31008,31 гривень без зазначення відсоткової ставки та періоду нарахування заборгованості по тілу кредиту 18000,00 грн. рахунок засвідчений представником позивача, здійснений по 31.03.2025. Представник відповідача вказує, що Договір факторингу наданий в неповному обсязі, тобто його детальний зміст, виключний перелік прав та обов`язків сторін, відповідальності,до відома не доведено. Зокрема, з наявної копії не можна встановити зміст всіх положень договору, на яких наголошено стороною позивача у позовній заяві. Посилаючись на викладені обставини представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 01.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Злотіної Н.О. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано що договір позики №77867127 від 29.10.2021 укладено дистанційно та підписаний електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). Та враховуючи порядок укладення договору, саме відповідач ініціював його укладення, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Наголошує, що укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Доказів протилежного відзив не містить. Неспростування відповідачем презумпції правомірності кредитного договору означає, що всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватись, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору підлягають виконанню. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки кредитний договір є дійсним та ніким не оскаржений. Вважає що відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості, представник позивача стверджує, що ця інформація зберігається у первісного кредитора та становить банківську таємницю, а тому позивач нею не володіє та не може надати суду. Зазначає, що відповідач, у разі його незгоди з розрахунком, мав право надати власний розрахунок, але не скористався даним правом. Представник позивача зазначає, що він звернувся до первісного кредитора та отримав докази, а саме: розрахунок заборгованості та довідку за договором про перерахування коштів. Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, представник позивача зазначає, що підписанням договору позики сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, умови кредитування та нарахування відсотків, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору на таких умовах. Це також спростовує доводи представника відповідача щодо непропорційно великої суми компенсації за невиконання зобов`язань за договором, оскільки умови такої компенсації були узгоджені сторонами. Стверджує, що будь-яких несправедливих умов, які законом визнаються такими кредитний договір не містить. Також звертає увагу суду, що позивач не зобов`язаний направляти відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за кредитом, оскільки такі повідомлення ніяким чином не змінюють умов кредитного договору, а носять лише інформаційний характер. Крім того, відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора. Зазначає, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру боржників, що містить лише дані Відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб). Вважає, що Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Посилаючись на викладені обставини, представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. У судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач та його представник до суду не з`явились. Від представника відповідача адвоката Шевченко А.В. надійшла заява про розгляд без її участі та участі відповідача. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 29.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі в особистому кабінеті укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77867127. Відповідно до п.1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами договору погоджено: сума позики 18000,00 грн (п.2.1. Договору), строк позики 30 днів (п.2.2. Договору), процентна ставка (базова) 1,99% в день (п.2.3. Договору). Згідно з п.п. 5.1., 5.2. Договору, позичальник [PERSON] підписанням договору підтвердив, що він ознайомився на сайті позичальника з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»,в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг, а також до моменту підписання договору вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті позичальника, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі. Договір укладено в електронній формі та підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором 988gIJH9UP. Додатками до Договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21. Суду наданий зазначений договір а також ряд додаткових угод до нього: Додаткова угода № 2 від 28.07.2021, Додаткова угода №7 від 13.06.2022, Додаткова угода №12 від 27.10.2023. Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В підтвердження переходу Права Вимоги до Боржника [PERSON] позивачем надано витяг з Реєстру боржників №11 від 27.10.2023, відповідно до якого сума заборгованості за кредитним договором №77867127 становить 49008,31 грн., з яких: 18000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 31008,31 сума заборгованості за відсотками. Після переходу права вимоги до позивача, ним не нараховувались відсотки за кредитним договором №77867127 від 29.10.2021, що видно з розрахунку заборгованості за період з 27.10.2023 по 31.03.2025, який наданий позивачем суду. На підтвердження перерахування грошових коштів за договором позики №77867127 від 29.10.2021 відповідачу Козирєву в сумі 18000,00 гривень, суду надано довідку ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яка підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 та завершення платіжної операції (вих. № КД-000031159/ТНПП від 20.05.2025). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід наголосити, що відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, за нормою ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте, судом встановлено, що належних та достовірних доказів перерахування коштів на поточний рахунок на ім`я відповідача, використання кредитних коштів, порядку та строків нарахувань відсотків матеріали справи не містять. Частиною 1 статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~з урахуванням ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5\~до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Відповідно до пунктів 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75\~(далі-Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 у справі № 209/3046/20, від 01.06.2022 у справі № 175/35/16-ц. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 у постанові від 03.07.2019 зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. На підтвердження обставин перерахування грошових коштів [PERSON] за договором позики №77867127 від 29.10.2021 та наявності у нього боргу за цим договором, позивач надав довідку надану ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперес» та розрахунок заборгованості за період з 29.10.2021 по 31.03.2025, в якому зазначені суми заборгованості, які просить стягнути позивач, а також суми, які ніби то сплачував відповідач [PERSON] на виконання своїх кредитних зобов`язань. Умовами договору позики №77867127 від 29.10.2021 передбачено, що грошові кошти передаються позивальнику шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Довідка ТОВ «Фінансова компанія» Фінекспрес» та розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання позики, користування коштами на умовах договору, а отже не є належними доказами існування боргу. Жодних належних та достовірних доказів, які б вказували на існування у [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за вищевказаним договором матеріали справи не містять. Враховуючи відсутність доказів про перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, як це передбачено умовами договору позики №77867127 від 29.10.2021, відсутні підстави вважати, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало умови вищевказаного договору. Посилання представника позивача на факт сплати відповідачем грошових коштів в рахунок погашення заборгованості первісному кредитору не підтверджено належними доказами, якими є первинні бухгалтерські документи, а підтверджено лише розрахунком заборгованості, який складений первісним кредитором одноособово. Твердження представника позивача, щодо неможливості отримання ним підтвердження про перерахування коштів відповідачу, у зв`язку з тим, що така інформація становить банківську таємницю, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таким правом представник позивача не скористався. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. З урахуванням наведеного, оскільки належне виконання зобов`язань первісним кредитором у справі не доведено, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 3 028,00 гривень, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed