Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

19 червня 2025 року адвокат Рущак В.М., який діє в інтересах [PERSON] , через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної майнової та моральної шкоди, а також понесених судових витрат. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 25 грудня 2024 року в смт. Локачі Володимирського району Волинської області на грунті неприязних відносин, [PERSON] своїми умисними діями пошкодив на автомобілі чотири автомобільних шини, шляхом їх розрізу, чим заподіяв потерпілому [PERSON] майнову шкоду, у зв`язку з чим позивач був змушений за власні кошти придбати чотири шини на загальну суму 14000 грн. Крім того, протиправними діями відповідача спричинено значну моральну шкоду здоров`ю позивача, оскільки його життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями. [PERSON] поніс значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які позивач міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ та органів державної влади з метою досягнення належного захисту порушених прав. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (внаслідок неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди становить 10000 грн. Просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну майнову шкоду в розмірі 14000 грн та моральну шкоду в розмірі 10000 грн, а також 1211,20 грн сплаченого судового збору та 5000 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 23 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання неодноразово відкладалося, востаннє на 18 листопада 2025 року. На підставі ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 20.11.2025. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 56). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просив його задовольнити повністю, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Пояснив, що 25 грудня 2024 року приїхав до свого знайомого та припаркував автомобіль біля його будинку за адресою [ADDRESS] . В ніч на 26.12.2025 року до його знайомого приїхали хлопці, серед яких був і [PERSON] . Після закінчення розмови, яка відбувалась на підвищених тонах, повернулись до будинку. Через короткий проміжок часу вийшов на вулицю через гавкіт собак, де виявив на своєму автомобілі пошкоджені шляхом розрізу три шини. Однак, пізніше виявилось, що четверте колесо також спустило, так як мало невеликий поріз. Він зателефонував у поліцію і повідомив про подію. Проведеними пошуковими заходами було встановлено, що його шини пошкодив [PERSON] , який своїми протиправними діями завдав йому також і моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту у вибраний спосіб. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, при цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, відшкодуванню підлягає вартість знищених та пошкоджених матеріальних цінностей. Позивач в обґрунтування позову вказує на те, що [PERSON] порізав чотири шини його автомобіля, у зв`язку з чим йому довелось купувати інші шини. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «VОLKSWAGEN PASSAT» днз. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого ТСЦ 0741 від 27 травня 2022 року (а.с. 5 на звороті-6). У відповіді начальника СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області старшого летенанта поліції Охримчука І.Л. № 2148-2025 від 06.01.2025 року на звернення зазначено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю внести відповідну інформацію до ЄРДР, матеріали за фактом звернення [PERSON] , які зареєстровано в ІКС ІПНП ЄО 3010 від 26.12.2024 року, вирішено згідно ЗУ «Про звернення громадян» та їх розгляд припинено. Проведеними пошуковими заходами, зі свідчень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що автомобіль С.Курила пошкодив [PERSON] . Крім того, рекомендовано звернутися в органи судової влади з відповідним позовом (а.с. 6 на звороті). Із копії накладної № 8561 від 16.01.2025 року та копії фіскального чеку № 27259 від 16.01.2025 року вбачається, що [PERSON] у ФОП [PERSON] придбав дві позиції товару на загальну суму 14000 грн, а саме: шина (зимова) б/в LeaoIcel-15 WinterDefender 195/65 R15 у кількості 2 шт. за ціною 3500 грн, на суму 7000 грн; шина (зимова) б/в Hankookl*PikeRS 195/65 R15 у кількості 2 шт. за ціною 3500 грн, на суму 7000 грн (а.с. 7). Крім того, із копій матеріалів, зареєстрованих в СПД №1 Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ІКС ЄО №3010 від 26 грудня 2024 року за заявою [PERSON] , вбачається наступне. Згідно рапорта інспектора чергового СПД №1 (смт.Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Оленюк В.В. від 26.12.2024 року о 12:43 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.12.2024 о 03:00 за адресою [ADDRESS] у нічний період часу н/о пошкодили автомобіль заявника Фольксваген Пасат сірого кольору д.н.з. [NUMBER] , а саме порізали колеса, дві шини. Заявник має підозрюваних знайомих осіб. Заявник: [PERSON] , [INFO] (а.с. 64). Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.12.2024 року у [PERSON] , 26.12.2024 року близько 02 години ночі [PERSON] пошкодив транспортний засіб Фольксваген пасат, а саме порізав три шини (а.с. 63). Із рапорта заступника начальника СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції А. Мартинюка вбачається, що внести відповідну інформацію до ЄРДР неможливо, у зв`язку з відсутністю даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення (а.с. 59). Згідно довідки начальника СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Охримчука І.Л. про результати розгляду повідомлення [PERSON] , 26.12.2024 в чергову частину СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення на лінію 102 про те, що в [ADDRESS] невідомі особи пошкодили автомобіль заявника, сума завданих збитків 10000 грн. З матеріалів слідує, що у зв`язку із відсутністю даних, які б вказувати на наявність кримінального правопорушення неможливо, у відповідності до положень ст. 214 КПК України, внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому були направлені із слідчого відділення РВП для вирішення згідно Закону України «Про звернення громадян». Проведеними пошуковими заходами, зі свідчень [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] встановлено, що даний автомобіль пошкодив [PERSON] (а.с. 65). Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] від 26.12.2024 року шини на автомобілі [PERSON] пошкодив [PERSON] в кількості три штуки (а.с. 62, 62 на звороті). Враховуючи вищенаведене, стороною позивача доведено факт заподіяння майнової шкоди позивачу шляхом пошкодження трьох шин на його автомобілі марки «VОLKSWAGEN PASSAT» днз. [NUMBER] . Проте, жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] своїми діями пошкодив саме чотири колеса на автомобілі, як зазначає позивач, суду не надані. Таким чином,\~оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння майнової шкоди позивачу шляхом пошкодження лише трьох шин на його автомобілі, суд дійшов висновку, що із відовідача в користь позивача належить стягнути майнову шкоду у сумі 10500 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За вказаних обставин, в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 передбачено, що «у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». В п. 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд оцінює наявні у матеріалах справи докази в сукупності, та виходить із характеру дій відповідача, глибини і ступеня моральних страждань позивача, обсягу змін, які відбулись у його житті у зв`язку з пошкодженням належного йому майна, та доходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 2000 грн. В даному випадку суд вважає, що така сума моральної шкоди є достатньою, враховуючи вимоги розумності і справедливості, з урахуванням конкретних обставин справи, тривалістю завдання моральної шкоди, пережими негативними емоціями внаслідок пошкодження автомобіля позивача, що призвело до певних незручностей і як результат, до нераціонального витрачання часу, порушення звичного ритму його життя. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково підлягає до задоволення. Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої, другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги представником позивача до матеріалів справи долучено договір №12 про надання правничої допомоги від 14 січня 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Рущак і партнери» та [PERSON] (а.с. 17 на звороті-8), додаткову угоду №1 від 17 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 12/25 від 17.05.2025 (а.с. 8 на звороті), акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 12/25 від 17.01.2025 року (а.с. 9 на звороті), з якого вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: надання консультації, 1 год. 500 грн, вивчення документів наданих клієнтом та судової практики, 1 год. 500 грн, складання позовної заяви, 2 год. 2000 грн, представлення інтересів у суді першої інстанції, 2 год. 2000 грн, а всього 5000 грн. Копією квитанції до прибуткового касового ордера № _12/25_ від 17 травня 2025 року підтверджується сплата позивачем АБ «Рущак і партнери», 5000,00 грн за надання правової допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від № 12/25 від 14 січня 2025 року та додаткової угоди №1 від 17 травня 2025 року (а.с. 10). Крім того, у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 498 виданого 10 лютого 2011 року Рущаку Володимиру Михайловичу, копія посвідчення адвоката України та копія ордера (а.с. 11 на звороті, 24). Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводив їх неспівмірність. Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання позовної заяви та інших документів процесуального характеру, участі у судових засіданнях. Аналізуючи вищевикладене та обсяг наданих адвокатом Рущаком В.М. послуг у даній справі, з врахуванням відсутності зі сторони позивача клопотань про зменшення таких витрат, а також враховуючи, що позов задоволено частково, з позивача слід стягнути на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2600 грн. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 629,82 грн. На підставі ст. ст. 1, 2, 3, 16, 22, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial