Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

04.03.2025 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява [PERSON] до Камінь-Каширської міської ради та [PERSON] , в якій позивач, в ході розгляду справи збільшивши позовні вимоги, просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за час перебування у шлюбі його батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] . [INFO] помер батько, після чого спадщину прийняла мати та сестра [PERSON] шляхом спільного проживання. Брат [PERSON] на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Таким чином, частка у власності будинку матері [PERSON] становить 3/4, сестри [PERSON] - 1/4. Після смерті [INFO] його матері [PERSON] залишилось спадкове майно до складу якого входить 3/4 частини вищезазначеного нерухомого майна. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому було роз`яснено, що він не може видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Ухвалою судді від 07.03.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та витребувати копію спадкової справи до майна [PERSON] . Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Крім того, позивач просив судові витрати залишити за ним, про що подав відповідну заяву. Представник Камінь-Каширської міської ради Мельничук М.А. у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначив, що збільшені позовні вимоги визнає та просить справу розглянути без його участі. Оскільки відповідачі визнають позов, то суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] від 29.01.1999. Його батьками у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 16.06.1961 (а.с. 7) зазначені батько [PERSON] та мати [PERSON] . Цей факт також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00050549411 від 09.04.2025 (а.с. 50) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які одружились 31 січня 1957 року, а також наданими на запит суду Любешівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.06.2025 за № 199/30.5-04-07 записом акта про народження [PERSON] № 24 від 21.04.1961 (а.с. 67) та записом акта про шлюб № 2 від 31.01.1957 (а.с. 69). Із досліджених у судовому засіданні свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 25.10.1958 (а.с. 7) та наданих суду відділом державної реєстрації актів цивільного стану записів акта про народження [PERSON] № 57 від 18.10.1958 (а.с. 68) та [PERSON] № 49 від 24.11.1964 (а.с. 58), встановлено, що прізвище, ім`я, по батькові відповідача - брата позивача у цих документах зазначено як [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] , минуло 31 рік, та [PERSON] , минуло 32 роки, а прізвище, ім`я, по батькові сестри позивача - [PERSON] , батьками якої є [PERSON] , минуло 37 рік, та [PERSON] , минуло 39 років. При цьому в актовому записі про народження [PERSON] зроблено незастережні виправлення прізвищ з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дослідження та аналіз долучених до матеріалів справи документів доводить той факт, що прізвище батьків позивача у різні роки зазначалось як « [PERSON] », зокрема під час укладення шлюбу та народження сина [PERSON] і дочки [PERSON] , так і « [PERSON] », зокрема при народженні сина [PERSON] і дочки [PERSON] (згодом виправлено). У документах часів незалежної України зазначалось прізвище « [PERSON] ». [PERSON] за життя належав житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», верандою «а1» та ґанком «а2», загальною площею 107 кв.м, житловою площею 48,8 кв.м, із господарськими та побутовими будівлями і спорудами: хлів «Б-1», хлів «В-1», гараж «Г-1», літня кухня «Д-1», сарай «Е-1», вбиральня «Є», криниця «1», огорожа «2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Цей факт підтверджується: довідками виданими Ворокомлівським старостинським округом № 556, № 557 від 28.05.2024 (а.с. 14, 15), випискою з погосподарської книги № 4 за 1980-2024 роки особистий рахунок № [NUMBER] зазначеного старостинського округу, виданою за № 555 від 28.05.2024 (а.с. 16), свідоцтвом на забудову садиби в сільському населеному пункті Української СРС виданим виконавчим комітетом Камінь-Каширської районної ради депутатів трудящих Волинської області за № 23 від 17.12.1975 (а.с. 17), актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах від 12.11.1975 (а.с. 18), висновком про вартість об`єкта оцінки станом на 12.12.2024 (а.с. 19), технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , виготовленими станом на 08.04.2024 (а.с. 20-25). [PERSON] помер [INFO] , згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2024 (а.с. 7). Правовідносини щодо спадкування житлового будинку в цій справі регулюється нормами Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), Кодексу про шлюб та сім`ю України (1969 року) та Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України (1969 року) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном (ч. 1 ст. 22). При цьому частиною першою ст. 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Таким чином нормами законодавства УРСР правовідносини щодо спільної сумісної власності подружжя були врегульовані у випадку поділу спільного майна, тобто спору між подружжям щодо спільного майна. Оскільки дружина [PERSON] щодо поділу спільного сумісного майна подружжя протягом життя до уповноважених органів не зверталась, то суд вважає, що до спадщини після смерті чоловіка [PERSON] входить все належне йому майно, зокрема й цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном його дружина [PERSON] , син [PERSON] і дочка [PERSON] , [INFO] , що встановлено з довідки виданої Ворокомлівським старостинським округом № 846 від 22.09.2025 (а.с. 81). Спадкоємці прийняли спадщину в рівних частках - по 1/3 частці кожен, розмір часток не змінювали, за оформленням своїх спадкових прав на нерухоме майно до нотаріуса чи до суду не зверталися, що вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.05.2025 № 417/01-16 (а.с. 61) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81261050 від 21.05.2025 (а.с. 62), згідно з якою спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Син [PERSON] - відповідач [PERSON] , [INFO] , з 26.02.1976 року був зареєстрований на [ADDRESS] , що підтверджується інформацією про реєстрацію місця проживання зазначеної в паспорті громадянина України [NUMBER] від 15.03.1999 (а.с. 8-9), тому спадщини після смерті батька не прийняв. Дочка [PERSON] була 09.07.1987 виписана з домогосподарства на [ADDRESS] , вибула в Херсонську область, згідно з довідкою виданою Ворокомлівським старостинським округом № 848 від 22.09.2025 (а.с. 82). [PERSON] померла [INFO] в селі Щорсівка Генічеського району Херсонської області, спадкова справа після її смерті не заводилася. Ці обставини встановлені із свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 31.01.2000 (а.с. 12) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81261053 від 21.05.2025 (а.с. 63). У судовому засіданні встановлено та не спростовано, що [PERSON] не була одружена та дітей не мала, тому єдиним спадкоємцем першої черги після смерті дочки [PERSON] є її мати [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме шляхом проживання та управління житловим будинком, частка якого належала померлій. [PERSON] померла [INFO] , згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2016 (а.с. 11). Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На виконання ухвали суду від 07.03.2025 приватним нотаріусом Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачуком І.М. 24.03.2025 за № 29/02-14 було надано копію спадкової справи № 29/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи син [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачука І.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але отримав роз`яснення за № 135/02-14 від 21.05.2024 (а.с. 13) про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відсутність відомостей про реєстрацію права власності на житловий будинок підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 417386518 від 12.03.2025 (а.с. 35) та повідомленням КП «Волиньпроект» № 1299/01-04 від 13.03.2025 (а.с. 43). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] , будучи сином [PERSON] та [PERSON] , фактично набув право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: 1/3 частку житлового будинку він набув шляхом спадкування після смерті батька [PERSON] , 2/3 частки житлового будинку він набув шляхом спадкування після смерті матері [PERSON] , яка 1/3 частку успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, а 1/3 частку успадкувала після смерті дочки [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. На цей час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на житловий будинок за позивачем [PERSON] . Судовий збір на підставі вимоги позивача суд залишає за ним.

Outcome: approved