Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

19.05.2025 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Полтави суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального злочину. Позов обґрунтовувала тим, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року [PERSON] визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки. Також протиправними діями відповідача моральному здоров`ю позивача спричинено значної шкоди, розмір якої оцінює в 600,000 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 600,000 грн., та 20 000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 620,000 грн. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20.05.2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідач відзив на позовну зазву не подав. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.10.2025 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~24.11.2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Березовського Ю.В., про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року по справі №548/2108/20, провадження № 1-кп/548/23/23 [PERSON] визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки. Вироком суду встановлено, що 03.10.2020 року, о 08 годині 56 хвилин, [PERSON] , перебуваючи на робочому місці, керував вантажним автомобілем MAN tgs 41.400 д.н.з [NUMBER] , та рухався по автодорозі Київ -Харків - Довжанський в напрямку міста Києва, де проїжджаючи в районі 238 км + 800 м. Хорольського району Полтавської області, виконуючи маневр розвороту у встановленому для цього місці, грубо порушив вимоги п.п.\~10.1,\~10.4 Правил Дорожнього руху\~України, а саме, допустив неуважність, змінив напрямок свого руху та не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21144, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі у напрямку м. Полтава, допустивши з ним зіткнення. \~ \~ \~ \~В результаті даної події, водій автомобіля ВАЗ 21144, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно висновку судово-медичної експертизи, № 92 від 23.11.2020 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани обличчя, синці обличчя, множинні рани та подряпини обличчя, садна верхніх та нижніх кінцівок, крапкові рани правої підключичної ділянки, лівого ліктьового згину та правого променево-зап`ясткового суглобу, множинні переломи лобної, тім`яної, потиличної , скроневої кісток та основи черепа, вертикальний перелом верхньої щелепи зліва по типу ФОР 2, закритий перелом кісток носу. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів або при ударі об такі і могли утворитися внаслідок зіткнення легкового автомобіля з вантажним транспортним засобом (автомобілем), в салоні одного з яких знаходився потерпілий, на що вказують характер та локалізація ушкоджень, а також дані обставини справа і в своїй сукупності, та, відносно живої особи, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, і які безпосередньо викликали його смерть. Смерть [PERSON] наступила від крововиливів в мозок і під його оболонки внаслідок множинних переломів кісток черепа та лицьових кісток. Також, в результаті даної пригоди, пасажир автомобіля ВАЗ 21144, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , відповідно висновку судово-медичної експертизи, №112 від 26.11.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої щелепи справа та зліва, закритого перелому верхньої щелепи справа та зліва, множинних переломів кісток гайморових пазух, кісток носу, виличних кісток, закритого багатоскалкового перелому хірургічної шийки плечової кістки та голівки її зі зміщенням відломків, закритого перелому бокової маси крижкової кістки зліва, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, рани нижньої щелепи, саден та подряпин на обличчі, гематоми правої підочної ділянки утворилися від дії тупих предметів або об такі. Дані ушкодження утворилися в короткий проміжок часу та могли утворитися при вказаних обставинах і вказаний строк, як вказано в описовій частині постанови і кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Вирок набрав чинності 20.03.2025 року. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зазначені обставини вчинених відповідачем протиправних дій щодо позивача встановлені вироком суду, тому відповідно до\~ст. 82 ЦПК України\~не підлягають доказуванню. Згідно ч. 7\~ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Позивач [PERSON] є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості» Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання з вини [PERSON] , моральних переживаннях позивача, які знаходяться безпосередньо у причинно-наслідковому зв`язку, в результаті скоєного кримінального правопорушення, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнення з відповідача на користь позивача 600,000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Нормами\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду з позовом не сплачено судовий збір. Тому з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211,20 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Outcome: approved