Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

30 вересня 2025 року \~представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». У позовній заяві представник зазначив, що 11.04.2024 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 100071748, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 12000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Товариство виконало зобов`язання та надано грошові кошти у розмірі та у строк визначені договором. Відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором. 24.09.2024\~ТОВ«Мілоан» таТОВ «ФК«Кредит-Капітал`уклали Договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 100071748 від 11.04.2024. Відповідно до виписки з особового рахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 56970,00 грн, яка складається з 11760,00 грн\~заборгованості за сумою кредиту, 36690,00 грн\~заборгованості за відсотками, 2520,00 грн\~заборгованості за комісією за видачу кредиту, 6000,00 грн\~сума по неустойці за порушення грошового зобов`язання. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 56970,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов визнає в частині заборгованості по тілу кредиту, в іншій частині заперечує, просить зменшити витрати на правову допомогу, так як вони є завищеними, судовий розгляд прохає проводити без неї. Згідно ч.3ст.211ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розглядсправи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. \~В судовому\~засіданні 17\~листопада 2025\~завершено розгляд\~справи за\~відсутності учасників\~справи на\~підставі наявних\~у суду\~матеріалів.\~Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 11.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 100071748. Відповідно до п. 1.2 Договору, сума кредиту 12000,00 грн. Згідно п.п. 1.3., 1.4. Кредит надається строком на 345 днів з 11.04.2024, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 22.03.2025. Комісія за надання кредиту: 2760,00 грн, яка нараховується за ставкою 23.00 відсотків від суми кредиту (п.1.5.1.). Загальні витрати позичальника за кредитом складають 83670,00 грн. Денна процентна ставка складає 2,02 %. Орієнтовна реальна річна загальна вартість кредиту для позичальника становить 95670,00 (п.1.5.) (а.с.7-8). Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 175796 (а.с.14 на звороті). Відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до абз. 2 ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ч. 1ст.1055ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 13ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19. На підставі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно копії Платіжного доручення 86727317 від 11.04.2024, ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] грошові кошти в сумі 12000,00 грн (а.с.16). Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» виконало зобов`язання за Договором № 100071748 та надало відповідачу кредит у розмірі 12000,00 грн. 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до боржників вказаних у Реєстрах Боржників (а.с. 18 на звороті- 27). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Твід 24 вересня 2024року,до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 100071748 в загальній сумі 56970,00 грн (а.с.29 на звороті). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Договором укладеним з [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги. Відповідно до Виписки з особового рахунка за кредитним договором № 100071748 від 11.04.2024 за період з 11.04.2024 по 20.08.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 56970,00 грн, яка складається з 11760,00 грн\~заборгованості за сумою кредиту, 36690,00 грн\~заборгованості за відсотками, 2520,00 грн\~заборгованості за комісією за видачу кредиту, 6000,00 грн\~сума по неустойці за порушення грошового зобов`язання (а.с.18). Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно дост.1056-1ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. Як встановлено судом з п. 1.5 Договору, загальні витрати позичальника за кредитом складають 83670,00 грн. Денна процентна ставка складає 2,02 %. Тобто, сторони укладаючи кредитний договір чітко погодили, що загальні витрати позичальника за кредитом складають 83670,00 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 11760,00грн та 36690 грн за відсотками є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2520,00 грн комісії за видачу кредиту, суд зазначає наступне. Згідно абз.4 ч.2 ст.8 Закону України« Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено судом з умов договору, комісія за надання кредиту: 2760,00 грн, яка нараховується за ставкою 23.00 відсотків від суми кредиту (п.1.5.1.). Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України є\~обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У кредитному\~договорі\~№ 100071748 від 11.04.2024 кредитодавцем фактично встановлено сплату комісії за надання кредиту, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2520,00 грн комісії задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн неустойки, суд зазначає наступне. Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та /або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення. Разом з тим, відповідно до п. 18.\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що штраф нарахований відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн\~заборгованості по штрафу\~до задоволення не підлягають. Враховуючи зазначене, позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 48450 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 11760,00грн та заборгованість за відсотками - 36690 грн. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 56970,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 48450 грн, що становить 85,04 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача\~підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2060,01 грн, що складає 85,04 % від 2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Усенко М.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 8000,00 грн (а.с.33-37). Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 6803,2 грн, що складає 85,04 % від 8000,00 грн.

Outcome: partial