Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 57234 гривні 68 копійок за кредитним договором № 365048-КС-003 від 19 листопада 2022 року (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем. Відповідач не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, не здійснював сплату процентів згідно з графіком платежів, не сплачував комісію за надання кредиту. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів, норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді, норми Закону України "Про споживче кредитування" щодо порядку надання споживчих кредитів. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі та про витребування доказів у акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (код ЄДРПОУ 14305909, місце реєстрації: 01011, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 4А). Ухвалою від 18.09.2025 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою суд за клопотанням позивача витребував інформацію від акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК", а саме письмові докази у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а також виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 19 листопада 2022 року по 11 березня 2023 року. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заперечень проти позовних вимог не висловив, в судове засідання не з`явився. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 19 листопада 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 365048-КС-003 від 19 листопада 2022 року (далі кредитний договір). Укладення кредитного договору відбувалось у дистанційний спосіб з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, розміщеної на веб-сайті кредитодавця в мережі Інтернет, в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію". Процедура укладення кредитного договору в електронній формі відбувалась у такий спосіб. 19 листопада 2022 року позивач направив відповідачу через інформаційно-телекомунікаційну систему пропозицію укласти договір (оферту) № 365048-КС-003 про надання кредиту від 19 листопада 2022 року. Оферта містила всі істотні умови майбутнього кредитного договору, включаючи суму кредиту 19000 гривень, фіксовану процентну ставку 1,16073003 відсотка за кожен день користування кредитом, строк кредитування до 11 березня 2023 року, комісію за надання кредиту в розмірі 2850 гривень. 19 листопада 2022 року відповідач прийняв пропозицію позивача (акцепт оферти) шляхом підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором UA-6905. Одноразовий ідентифікатор було згенеровано позивачем та надіслано на номер мобільного телефону, який відповідач зазначив у своїй анкеті при реєстрації в особистому кабінеті на веб-сайті позивача. Відповідач ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі, чим підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору на запропонованих позивачем умовах. Підтвердженням укладення кредитного договору в електронній формі також є візуальна послідовність дій клієнта при укладенні електронного договору, а також анкета клієнта з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача. Згідно з п. 1 кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 19000 гривень на засадах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА". Відповідно до п. 2 кредитного договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16073003 відсотка за кожен день користування кредитом. Процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати відповідач для належного виконання умов кредитного договору. Строк кредитування встановлено до 11 березня 2023 року. Крім процентів за користування кредитом, відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 2850 гривень, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", яка дозволяє включати до загальних витрат за споживчим кредитом комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 19000 гривень шляхом безготівкового перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] (платіжна система MasterCard), реквізити якої відповідач самостійно вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті на веб-сайті позивача. Факт перерахування кредитних коштів підтверджується документом платіжної системи TАСPay від 19 листопада 2022 року о 11 годині 46 хвилин, згідно з яким на банківську картку відповідача № [NUMBER] було зараховано суму 19000 гривень. У документі зазначено: документ ідентифікатор 536360684, ідентифікатор замовлення 20979ad8-67ee-11ed-b82a-000c29d57ed2, код авторизації 718391, статус платежу "approved" (схвалено), опис платежу "Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 365048-КС-003 від 19.11.2022 Без ПДВ". Відповідач, отримавши кредитні кошти від позивача, своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. Як встановлено судом, відповідач не здійснював жодних платежів на погашення кредитної заборгованості протягом усього строку кредитування. Не сплачувалися періодичні платежі згідно з графіком платежів, не поверталась основна сума кредиту, не сплачувалися проценти за користування кредитом, не сплачувалась комісія за надання кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у останнього перед позивачем утворилась заборгованість, розрахунок якої становить 57234 гривні 68 копійок. Структура заборгованості за кредитним договором є такою: заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) становить 17136 гривень, заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом становить 37248 гривень 68 копійок, заборгованість за несплаченою комісією за надання кредиту становить 2850 гривень. Розрахунок заборгованості виконано позивачем на підставі умов кредитного договору з урахуванням суми наданого кредиту, процентної ставки за кредитом, строку фактичного користування кредитом та комісії за надання кредиту. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування розрахунку позивача, не подав доказів на підтвердження погашення кредитної заборгованості повністю чи частково. Згідно з інформацією акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на виконання ухвали суду про витребування доказів, банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я відповідача, надано інформацію про рух коштів по рахунку, відповідно до якої підтверджено зарахування на рахунок відповідача 19.11.2022 суми 19\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування". Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку кредитний договір був укладений шляхом приєднання відповідача до запропонованих позивачем умов договору, викладених в оферті. Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правові засади застосування електронних довірчих послуг, електронних документів та електронної ідентифікації в Україні встановлює Закон України "Про електронні довірчі послуги". Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що моментом підписання електронної угоди є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної угоди, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти). Таким чином, із змісту положень Закону України "Про електронну комерцію" випливає, що без отримання одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону, без здійснення входу на веб-сайт позивача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Укладення кредитного договору в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та породжує для сторін такі самі правові наслідки, як і укладення договору у письмовій формі з власноручними підписами сторін. Суд також зазначає, що аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема в постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), а також в постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, кредитні кошти позивачу не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, комісію за надання кредиту не сплатив, що є порушенням умов кредитного договору та вимог Цивільного кодексу України. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом України "Про споживче кредитування". Пунктом 1-1 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що кредитодавець - небанківська фінансова установа (фінансова компанія), яка має право надавати споживчі кредити відповідно до закону. Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", є небанківською фінансовою установою та має діючу ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Про це свідчить Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розпорядження від 06 квітня 2017 року № 961, реєстраційний номер 13103600. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Включення позивачем до складу позовних вимог комісії за надання кредиту в розмірі 2850 гривень відповідає положенням Закону України "Про споживче кредитування" та умовам кредитного договору. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. Позивач на підтвердження наданих відповідачу кредитних коштів в розмірі 19000 гривень надав суду документ платіжної системи від 19 листопада 2022 року, який містить всю необхідну інформацію про перерахування коштів, включаючи дату, час, суму платежу, реквізити банківської картки отримувача, ідентифікатори транзакції, код авторизації та статус платежу. Інформація про виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором підтверджена також витребуваними судом письмовими доказами. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, виконаний відповідно до умов кредитного договору з дотриманням вимог законодавства. Розрахунок містить детальну інформацію про нарахування процентів за кожен день користування кредитом, про нарахування комісії за надання кредиту, про структуру заборгованості. Відповідач жодних заперечень проти розрахунку заборгованості не подав, доказів погашення кредитної заборгованості повністю чи частково не надав. Укладення кредитного договору в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором підтверджується наданими позивачем документами: офертою № 365048-КС-003 від 19 листопада 2022 року, акцептом № 365048-КС-003 від 19 листопада 2022 року, договором № 365048-КС-003 від 19 листопада 2022 року, візуальною послідовністю дій клієнта при укладенні електронного договору, анкетою клієнта з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача. Вказані документи є належними, допустимими, достовірними доказами укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що кредитний договір між позивачем та відповідачем укладений належним чином відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України "Про електронну комерцію", Закону України "Про споживче кредитування". Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 19000 гривень. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 57234 гривні 68 копійок. Позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок, що підтверджується доказом сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі, сплачений судовий збір стягується з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved