Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

28 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 04.03.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір № 461045-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-9533 на номер телефону [NUMBER] , зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, та який було введено/відправлено боржником. На підставі договору № 461045-КС-001 ТОВ «Бізнес позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] зі встановленою процентною ставкою у розмірі 1,19585 % за кожен день користування кредитом. Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на умовах строковості, платності та поворотності. Натомість [PERSON] не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погашає, в зв`язку з чим, станом на 15.05.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 21130,98 гривень, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 9630,98 гривень та суми прострочених платежів за комісією - 1500,00 гривень. Таким чином, представник позивача ТОВ «Бізнес позика» прохав суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 461045-КС-001 про надання кредиту від 04.03.2023 року в розмірі 21130,98 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.64-65). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Лебідь К.В. прохала розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що 04.03.2023 року ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 461045-КС-001 про надання кредиту (а.с.25-28). 04.03.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 461045-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою (а.с.29-32). 04.03.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 461045-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит), за умовами якого, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами надання споживчих кредитів (а.с.21-24). Кредит надається на 8 тижнів, до 29.04.2023 року. Знижена процентна ставка - 1,19585 % у день, фіксована. Стандартна процентна ставка - 2 % у день, фіксована. Комісія за надання кредиту становить 1500,00 гривень. Договір № 461045-КС-001 про надання кредиту від 04.03.2023 року підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-9533. Також відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-1691 (а.с.19-20). На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта [PERSON] (а.с.32). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами частин 3, 6, 7, 8, 12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Викладене вище узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц. Підписавши договір № 461045-КС-001 про надання кредиту від 04.03.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач [PERSON] засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в цьому договорі. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, договір № 461045-КС-001 про надання кредиту від 04.03.2023 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Бізнес позика» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , яка була вказана ним в анкеті клієнта (а.с.34), кошти в розмірі 10000,00 гривень (а.с.35). На виконання ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.08.2025 року (а.с.73-75), АТ «ПУМБ» повідомило, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні (а.с.85). Факт переказу грошових коштів у розмірі 10000,00 гривень на картку [PERSON] № [NUMBER] також підтверджується випискою по рахунку та звітом по транзакціях, які надані АТ «ПУМБ» за період з 04.03.2023 року по 29.04.2023 року (а.с.86-90). Відповідачем не спростовані доводи позивача щодо перерахування кредитних коштів у сумі 10000,00 гривень на його банківську картку № [NUMBER] . За таких обставин, враховуючи, що всі вихідні дані для отримання кредиту зазначались відповідачем, суд вважає доведеним факт отримання ним кредиту в розмірі 10000,00 гривень. Станом на 15.05.2025 року утворилась заборгованість за договором № 461045-КС-001 про надання кредиту від 04.03.2023 року в розмірі 21130,98 гривень, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 9630,98 гривень та суми прострочених платежів за комісією - 1500,00 гривень (а.с.13-18). Розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не спростував та не навів іншого розрахунку, який би спростовував нараховану позивачем суму заборгованості. У ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного вище та враховуючи, що відповідач [PERSON] отримав грошові кошти за договором № 461045-КС-001 про надання кредиту від 04.03.2023 року, але своєчасно кредитні кошти не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved