Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просило суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №210604-003 від 04 червня 2021 року, яка складає 42 750, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, 04 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210604-003, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 30 000, 00 коп., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконалро у повному обсязі, однак Відповідач зі свого боку зобов`язання не виконує, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість. У зв`язку із вищезазначеним Позивач звернувся з позовом до суду. На підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановив наступне. 04 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210604-003. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору №210604-003, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 30000 грн. (Тридцять тисяч гривень 00 копійок) на умовах строковості, зворотності, платності (надалі - кредит), а Позичальник зобов?язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умові що передбачені цим Договором. Пунктом 2.2. Кредитного договору №210604-003 передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користуванням до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов?язань. Відповідно до п. 9.3. Кредитного договору №210604-003, невід?ємною частиною цього Договору є Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс» (далі - Правила). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов?язується неухильно дотримуватись Правил. Відповідно до п. 7.2. Кредитного договору №210604-003, Сторони домовились, що Кредитодавець при підписанні цього Договору та при укладенні додаткових угод нього може використовувати факсимільне відтворення підпису (факсиміле), аналогом власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного а іншого копіювання, електронного - числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису. Кредитний договір № 210604-003 від 04 червня 2021 року було підписано електронним підписом [PERSON] , а саме одноразовим ідентифікатором 090483. Відповідно до умов кредитного договору № 210604-003, крім щомісячних платежів, стягується комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7, 5% (сума одноразової комісії складає 2 250, 00 грн.). Згідно платіжної інструкції № 1143 від 04 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитсервіс" перерахувало [PERSON] на кредитні кошти, у розмірі 27 750, 00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії на видачу кредиту. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 210604-003 належним чином не виконує, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 42 750, 00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 22 500, 00 грн.; простроченої заборгованості за комісією у розмірі 0, 00 грн.; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 20 250, 00 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 0, 00 грн.; строкової заборгованості за комісією у розмірі 0, 00 грн.; строкової заборгованості за процентами у розмірі 0, 00 грн.; строкової заборгованості за штрафами та пенею у розмірі 0, 00 грн. Щодо позовних вимог суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносии) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ого Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору. укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та &quot;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Враховуючи наведене, Позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів Відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. Водночас, Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 42 750, 00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 22 500, 00 грн.; простроченої заборгованості за комісією у розмірі 0, 00 грн.; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 20 250, 00 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 0, 00 грн.; строкової заборгованості за комісією у розмірі 0, 00 грн.; строкової заборгованості за процентами у розмірі 0, 00 грн.; строкової заборгованості за штрафами та пенею у розмірі 0, 00 грн. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Позичальник не виконав свого обов`язку та не почав повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 210604-003. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, та повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Outcome: approved