Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 28.01.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 42631-01/2024, згідно умов договору сума кредиту становить 8 000.00 грн строком на 120 днів; процентна ставка день 2.5 %. Дата повернення кредиту 26.05.2024. 28.01.2024 Кредитний договір було підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W1273. 20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 20.06.2024 до Договору факторингу №20062024 від 20.06.2024, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до[PERSON] , порядковий номер:3977, у розмірі\~26\~000.00 грн,з яких: 8 000.00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 000.00грн сума заборгованості за відсотками. Платіжною інструкцією в національній валюті від 26.06.2024 № 21517 здійснена оплата фінансування згідно Договору факторингу №20062024 від 20.06.2024 без ПДВ. 08.07.2025 листом № 3466_250708112130 від СЕРВІС ОНЛАЙН ПЛАТЕЖІВ iPay.ua підтверджено переказ коштів 28.01.2024 у розмірі 8\~000.00 грн, на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 336390669. Із витребуваної судом інформації від АТ «АКЦЕНТ БАНК» про рух коштів по картці [NUMBER] з 28.01.2024 по 01.02.2024 судом встановлено,\~що 28.01.2024 зараховано переказ на карту у розмірі 8\~000.00 грн. Мотиви, якими керується Суд, та застосовані норми права Між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частини\~першої\~статті\~4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 15, частиною\~першою\~статті\~16 Цивільного кодексу України\~/далі ЦК/ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини\~першої\~статті\~3 ЦК). Згідно із частинами першою, другою статті\~207 ЦК\~(тут і далі - у редакції, на час укладення договору кредиту) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами статей\~626,\~628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті\~638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею\~639 ЦК, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із частиною\~першою\~статті\~1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Із прийняттям\~Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII "Про електронну комерцію"\~(далі -\~Закон № 675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Положеннями статті\~3 Закону № 675-VIII\~(тут і далі - у редакції, чинній на час укладення договору кредиту) передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статей\~11,\~12 Закону № 675-VIII\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина\~шоста\~статті\~11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті\~11 Закону № 675-VIII). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач подала відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК«ЄАПБ». В свою чергу позивач подав відповідь на відзив, у якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено: Зазначені договори є результатом домовленості сторін і відповідають загальним засадам цивільного законодавства, встановленим статтею 3 ЦК. Посилання відзиву на те, що Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 28.01.2024 № 4263-01/2024, є безпідставними, так як електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора. У договорі зазначено особу позичальника, телефон, електронна адреса, рахунок, що свідчить про проходження позичальником повної ідентифікації. Відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, що свідчить про обізнаність у істотних умовах договору. Оскільки Кредитний договір №42631-01/2024\~від 28.01.2024,\~укладенийміж ТОВ «АВАНС\~КРЕДИТ» та\~ [PERSON] у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, суд доходить висновку про те, що між первісним кредитором та [PERSON] як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Доказів того, що ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором таким не виконало, матеріали справи не містять. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком кредиту клієнту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя\~статті 656 ЦК); (б) дарування (частина друга\~статті 718 ЦК); (в) факторингу (глава 73 ЦК)\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд уважає,\~позивачем надано\~докази,\~які підтверджують\~ту обставину,\~що ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло статус нового кредитора за Кредитним договором №42631-01/2024\~від 28.01.2024,\~укладеногоміж ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] . Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачем заявленої заборгованості. Надані позивачем докази щодо укладення кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів у позику та розміру заборгованості є належними, допустимими і достовірними, і відповідачем спростовані не були. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник [PERSON] допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена ні первісному кредитору - ТОВ«АВАНС КРЕДИТ», ні новому кредитору- ТОВ «ФК«ЄАПБ». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина\~перша\~статті\~12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина\~перша\~статті\~81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті\~89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). Враховуючи зазначене, з урахуванням обставин та підтверджуючих документів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК«ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №42631-01/2024 від 28.01.2024 у розмірі 26\~000.00 грн, з яких: 8\~000.00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 18\~000.00 грн заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат між сторонами Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У цій справі за подачу позову про стягнення заборгованості у загальному розмірі 26\~000.00 грн позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3\~028.00 грн, що узгоджується з приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір». Частиною першою статті 141 ЦПК встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3\~028.00 грн.

Outcome: approved