Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

02 вересня 2025 року директор ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року в загальному розмірі 27171,00 гривень, а також понесених судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 14.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 899061407 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит в сумі 9000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, які він зобов`язався повернути, сплативши проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, та додаткові угоди до нього, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, за умовами якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, перелік яких визначено в Реєстрі прав вимоги. Згідно з Реєстром прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило, а ТОВ «Юніт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021. Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту й має заборгованість перед позивачем в розмірі 27171,00 гривень, з яких: 9000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 18171,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 29 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подавались. 13 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги ТОВ «Юніт капітал» не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Так, п. 1.3. Договору кредитної лінії № 899061407, встановлено термін повернення кредиту 25.12.2021 року. Отже, початок перебігу строку позовної давності починається 26.12.2021 року й спливає 26.12.2024 року, а тому звертаючись до суду з даним позовом 02.09.2025 року, позивачем пропущено вказаний строк, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від Клієнта до Фактора. Позивачем, окрім реєстру прав вимоги № 170 від 25.01.2022 року, складеного первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс», не надано Акту прийому-передачі цього реєстру, додаткової угоди до Договору факторингу. Окрім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу. При цьому, за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року кредит в сумі 9000 гривень видано [PERSON] на строк до 25.12.2021 року, із розміром щоденної процентної ставки 2.1% (766,50 грн.). Водночас, ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Отже, скориставшись недосвідченістю, крайнє тяжким фінансовим моїм станом кредитором завідомо було запропоновано умови, що порушують мої права споживача та діють всупереч засад ЦК України, а після отримання прав вимоги до відповідача, ТОВ «Таліон Плюс» безпідставно збільшило розмір заборгованості за кредитним договором. Додатково, [PERSON] вказав, що в період з вересня 2022 року по липень 2024 року він проходив службу у лавах Збройних Силах України, в тому числі виконував бойові завдання у Донецькій області, а з 15.11.2022 року до 31.12.2022 року перебував у полоні. Отже, згідно з п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідачу не мали права нараховувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування. З урахуванням наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а у разі їх задоволення, зменшити суму стягненої заборгованості до 9000,00 гривень, що є тілом кредиту. 15 жовтня 2025 року представник ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала відповідь на відзив на позовну заяву в якій наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначила, що законодавцем зупинений перебіг позовної давності, тому позивач дотримався строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд. Також представник позивача зазначає, що згідно з довідкою від 06 вересня 2025 року [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в період з 08.11.2022 року по 14.11.2022 року. Отже, станом на день укладання договору кредиту (14.12.2021 р.) та у період нарахування процентів у зв`язку із порушенням його виконання (14.12.2021-03.03.2022 р.р.), [PERSON] не перебував на військовій службі, а тому на нього не поширювалися пільги передбачені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, відповідачем не надано суду документів, що відповідач мав статус УБД на час укладання кредитного договору та повідомляв цю інформацію кредитору. Також представник позивача зазначила, що умови Кредитного договору відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, при укладенні договору Відповідачу надано в повному обсязі всю необхідну інформацію щодо умов кредитування, розміру загальної вартості кредиту, його вартісну величину. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. За умовами кредитного № 899061407 від 14.12.2021 року, що погоджені сторонами, визначено нарахування процентів за Дисконтною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в період строку кредитування (днів), який може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору). У разі відсутності платежів протягом Дисконтного періоду, зобов`язання позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, й нарахування процентів відбувається за Базовою процентною ставкою в розмірі 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Відповідач не заперечує, що на дату закінчення 11-денного строку кредиту і на цей час він не сплатив заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначеного пунктом 1.12.1. цього Договору (автопролонгація на 90 календарних днів). Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості, які охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються, зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат. Водночас, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості Щодо наявності у ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до відповідача, представник позивача вказала, що Предметами Договорів факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а право вимоги переходить від клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру права вимог. При цьому, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» й ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткові угоди № 19 від28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, № 31 від31.12.2022 року та №32 від 31.12.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якими в загальному продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року до 31 грудня 2024 року. Також між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткові угоди № 2 від 03.08.2021 року, № 3 від 30.12.2022 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, якими в загальному продовжено строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до 30 грудня 2024 року. Отже, сутність договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та № 05/0820-01 від 05.08.2020 полягає не у відступленні прав вимоги за самими договорами факторингу, а у передачі прав вимоги, визначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, які укладені у межах продовжених строків дії договорів факторингу, що не суперечить закону. Крім того, Перехід права вимоги за кредитним договором відповідно до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, строк чинності якого закінчується 30.10.2026 року, також підтверджується долученими до позову доказами. Враховуючи наведене, укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] від 14.12.2021 р., не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 899061407 від 14.12.2021 р. передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому Позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином Також представник позивача зазначила, що для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора, до позовної заяви долучено Акти звірки взаємних розрахунків та Протоколи узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги, що підтверджують фінансування на кожному етапі переходу права вимоги. Правом, передбаченим ст. 180 ЦПК України, щодо подачі заперечень, відповідач не скористалась. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - адвокат Хлопкова М.С. у судове засідання не з`явилась, натомість в прохальній частині позовної заяви зазначила, що просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги він не підтримує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 899061407 від 14 грудня 2021 року (далі Кредитний договір № 899061407 від 14 грудня 2021 року, Кредитний договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 9000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 11 днів, а [PERSON] зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Договір кредитної лінії № 899061407 від 14 грудня 2021 року укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV34W3G. Відповідно до пунктів 5.1, 5.4. Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - www.moneyveo.ua, заповнив заявку та отримання грошових коштів в кредит від14.12.2021 року, тобто надав всі необхідні дані для встановлення особи й оформлення договору, та шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV34W3G, підписав електронний Договір № 899061407 від 14 грудня 2021 року, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що Договір кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2021 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». У своєму відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] не оспорював та підтвердив факт укладення між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Договору кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2021 року. Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис» та Законом України «Про споживче кредитування» Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до положень ч.1 ст.638\~та ч.1 ст.640 ЦК України\~та правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. У підписаному відповідачем договорі кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2021 року, визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, визначений строк дисконтного періоду та порядок продовження строку дії договору, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 9000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, номер якої зазначено при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням № 0eb83f11-1325-4fec-b17d-4fd72d5c888b від 14.12.2021 року (отримувач: [PERSON] ; кредит рах. № 5168-75XX-XXXX-1829; призначення платежу: Переказ коштів згідно договору № 899061407 від 14.12.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer). Відповідач, згідно відзиву, підтверджує факт отримання ним кредитних коштів в розмірі 9000,00 грн., які отримані, шляхом перерахування на його особистий картковий рахунок. Отже, [PERSON] підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши грошові кошти. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку станом на 25.01.2022 року складає 19393,20 гривень, з яких: 9000,00 гривень сума основного боргу; 10393,20 гривень заборгованість по процентам. Щодо наявності у ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до відповідача за кредитним Договором кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2021 року, суд зазначає наступне. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (далі Договір № 28/1118-01). Надана копія договору факторингу №28/1118-01від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта,ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора,ТОВ «Таліон Плюс». 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору факторингу 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року за № 28/1118-01. Крім того, між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено: додаткову угоду № 27 від 31.12.2021 року, якою продовжено строк дії договору 28/1118-01 до 31 грудня 2022 року; додаткову угоду № 31 від 31.12.2022 року, якою продовжено строк дії договору 28/1118-01 до 31 грудня 2023 року; додаткову угоду№32, якою продовжено строк дії договору 28/1118-01 до до 31 грудня 2024 року. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в редакції від 31 грудня 2020 року. Згідно з п.п. 1.3. Договору № 28/1118-01 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п. 2.1. Договору № 28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Згідно п. 4.1. Договору № 28/1118-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до п. 8.2. Договору № 28/1118-01 строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частино договору факторингу. Згідно даних витягу з Реєстру прав вимоги № 170 від 25.01.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2022 року в розмірі 19393,20 гривень, з яких: 9000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 10393,20 гривень - заборгованість за відсотками. Даний Реєстр відступлення прав за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року укладений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 25.01.2022 року, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року й містить підписи уповноважених осіб сторін, які скріплені печатками товариств. Факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) первісного кредитора зі сторони ТОВ «Таліон Плюс» згідно Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № 170 від 25.01.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків та Протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги. Таким чином, на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», останнє набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2022 року. Відповідно до складеного ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року, станом на 31.07.2023 року склала 27171,00 гривень, з яких: 9000,00 гривень сума основного боргу; 18171,00 гривень заборгованість по процентам. Згідно з п. 5.3.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатись Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року (далі - Договір №05/0820/01). Відповідно до п.8.6 Договору №05/0820/01 додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. Також, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено: Додаткову угоду № 2 від 03 серпня 2021 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до якої строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року продовжено до 31 грудня 2022 року; Додаткову угоду № 3 від 30 грудня 2022 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до якої строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року продовжено до 30.12.2024 включно. Всі інші умови залишились без змін. Відповідно до п. 1.3. Договору №05/0820/01під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом п. 2.1. Договору № 05/0820-01 визначено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 4.1 договору № 05/0820-01 право вимоги переходить від клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру права вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2022 року в розмірі 27171,00 гривень, з яких: 9000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 18171,00 гривень - заборгованість за відсотками. Даний Реєстр відступлення прав за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року укладений ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31.07.2023 року, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року й містить підписи уповноважених осіб сторін, які скріплені печатками товариств. Факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «Таліон Плюс» зі сторони ТОВ «ФК «Онлайн Фінанас» згідно Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року підтверджується Протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги від 31.07.2023 року та платіжною інструкцією в націоналній валюті від 01 серпня 2023 року № 4484. Таким чином, на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОФ «ФК «Онлайн Фінанс», останнє набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2022 року. Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору № 05/0820-01 Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року (далі Договір № 04/06/25-Ю). Відповідно до п.1.1. Договору № 04/06/25-Ю фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Згідно з п.9.3. Договору №04/06/25-Ю строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.2. цього Договору, та закінчується 30 жовтня 2026 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Згідно з витягом з реєстру боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2022 року в розмірі 27171,00 гривень, з яких: 9000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 18171,00 гривень - заборгованість за відсотками. Факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони Тов «Юніт Капітал» за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 04.06.2025 до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 25 червня 2025 року № 483. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, до ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до укладених Договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатковими угодами до нього, № 05/0820-01 від 05.08.2020 року з додатковими угодами до нього, № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2021 року. Після отримання права вимоги до відповідача [PERSON] , ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювало жодних нарахувань, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконував. Згідно з Випискою особового рахунку за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року, [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 21171 гривень, з яких: 9000,00 гривень тіло кредиту; 18171,00 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом враховується, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув фактично отримані за кредитним договором кредитні кошти (тіло кредиту) в розмірі 9000,00 гривень, а тому має заборгованість перед правонаступником кредитодавця - ТОВ «Юніт Капітал», яке вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому, в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б підтверджували виконання ним зобов`язань за кредитним договором чи спростовували б доводи, наведені позивачем, зокрема й наданий розрахунок заборгованості. Щодо посилань відповідача на незаконність нарахування йому відсотків за кредитним договором. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає, що він є військовослужбовцем, а тому нарахування йому відсотків за кредитним договором, суперечить п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Згідно з положеннями Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. За змістом статті 1\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента\~України «Про\~часткову мобілізацію»\~від 17\~березня 2014\~року та триває по теперішній час. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року, відсотки за користування кредитними коштами нараховані відповідачу за період з 14.12.2021 року по 23.02.2022 року, з яких: 10393,20 гривень відсотки нараховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з 14.12.2021 року по 25.01.2022 року; 7777,80 гривень - відсотки нараховані фактором (правонаступником) ТОВ «Таліон Плюс» з 26.01.2022 року по 23.02.2022 року. Згідно з наданою суду Довідкою від 06.09.2024 року № 9096, виданою командиром ВЧ [NUMBER] , колишній військовослужбовець ВЧ [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , дійсно в період з 08.11.2022 року по 14.11.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Бахмут Донецької області. Підстава: журнал бойових дій військової частини [NUMBER] (за книгою обліку № 14/окп/т) за 14.11.2022 року; наказ командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] № 299 від 08.11.2022 року; наказ командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] № 307 від 16.11.2022 року; наказ командира військової частини [NUMBER] № 14295 від 02.12.2022 року. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни). 13 листопада 2024 року [INFO] , [PERSON] видано посвідчення серії [NUMBER] . Крім того, в ході збройної агресії Російської Федерації проти України солдат ВЧ [NUMBER] [PERSON] , [INFO] перебував у полоні та був звільнений 31.12.2022 року, що підтверджується листом директора ДП «Український національний центр розбудови миру» вих. № 223-23 від 04.01.2023 року. Разом з тим, відповідачем не надано копії військового квитка або довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, чи інших документів, з яких можливо було б встановити, що в період нарахування відсотків за кредитним договором (14.12.2021-23.02.2022 р.р.) останній перебував на військовій службі та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції / у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів / у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. Надані суду документи підтверджують участь [PERSON] у вищезазначених заходах лише починаючи з 08.11.2022 року. Отже, матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення [PERSON] від нарахування процентів за користування кредитним договором, в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Вирішуючи питання щодо суми відсотків, яка підлягає сплаті відповідачем за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, Кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року передбачено сплату процентів на наступних умовах: - п. 1.9. сторони погодили, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; - п. 1.9.2.за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. - п. 1.12. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; 1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 899061407 від 14.12.2021 року, заборгованість відповідача становить 27171,00 грн., що складається з: 9000 грн. - сума заборгованості за тілом; 18171,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З розрахунків заборгованості вбачається, що відсотки у розмірі 18171,00 грн. розраховані за період з 14.12.2021 по 23.02.2022. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами\~ЦК України\~мають різний зміст. Відповідно до ч.1\~ст.251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша\~статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта\~статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у\~статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, як того вимагає п. 1.9.2. Кредитного договору, суду не надано. Водночас, Кредитним договором врегульовано його автоматична пролонгація (продовження строку дії) у разі неповернення кредиту протягом 11-ти денного Дисконтного періоду. На дату закінчення 11-денного строку кредиту відповідач він не сплатив заборгованість за кредитом, що не оспорюється [PERSON] , а тому строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначеного саме пунктом 1.12.1. Кредитного договору № 899061407 від 14.12.2021 року (автопролонгація до 90 календарних днів) й нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалось в порядку, визначеному п. 1.12.2., з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. У даному випадку, строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 25.03.2022 року (не більше, ніж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду 25.12.2021 року). Таким чином, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором, як в межах строку його дії в розмірі 18171,00 з яких: 2079,00 гривень проценти нараховані за період з 14 грудня 2021 року по 25 грудень 2021 року в порядку, визначеному п. 1.9.2. Кредитного договору; 16092,00 гривень проценти нараховані за період з 26 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, в порядку, визначеному п. 1.12.1. Кредитного договору. В ході розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи, наведені позивачем, зокрема, й наданий розрахунок заборгованості. За таких обставин, необґрунтованими є доводи відповідача про безпідставність нарахування процентів у пред`явленому в позові розмірі. Щодо посилань відповідача про необхідність застосування строку позовної давності. В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначає, що кредитний договір № 899061407 на суму 9000,00 грн. укладений строком 11 днів з кінцевою датою повернення 25.12.2021 року, тому трирічний строк позовної давності позивачем пропущено. З приписами ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). При цьому, постановою КМУ\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2»\~№211\~від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ\~«Про встановлення\~карантину та\~запровадження обмежувальних\~протиепідемічних заходів\~з метою\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2»\~№1236\~від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року. Пункт 12 розділу «Прикінцевих\~і перехідних\~положень» ЦК\~України передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину. Крім того, Законом України\~від 15.03.2022\~№2120-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 ЦК викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Отже, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовженими відповідно до Закону № 540-ІХ у разі, якщо їх закінчення припадає на період дії карантину (з 12.03.2020 року до 01.07.2023 року) та зупиненими, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якщо їх закінчення припадає на період дії воєнного стану. Водночас, відповідно до ЗУ "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності"пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено. Закон набрав чинності з 04.09.2025 року Тобто, період з 02.04.2020 по 03.09.2025 у строк позовної давності не враховується. Оскільки загальний строк позовної давності був продовжений на строк дії карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то такий строк не пропущено позивачем. Судом встановлено, що 02.09.2025 року звернувся до суду із даним позовом, предметом якого є стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.12.2021 року, строк дії якого, з урахуванням здійснених автопролограцій (не більше, ніж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду 25.12.2021 року) закінчився 25.03.2022 року. Отже, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а тому відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, внаслідок спливу строків позовної давності. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що в установлені договором строки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача, який є правонаступником кредитора, заборгованість за Договором кредитної лінії № 899061407 від 14.12.2021 року, яка складає 24171,00 гривень, з яких: 9000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 18171,00 гривень - заборгованість за відсотками. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011). З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначений висновок суду. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року. В пункті 3.6 даного Договору сторони погодили, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Також, 05.06.2025 року між АБ «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка А.І. та ТОВ «Юніт Капітал» в особі Директора Хлопкової М.С. укладено Додаткову угоду № 25770541702 до Договору про надання правничої допомоги 05/06/25-01 від 05.06.2025 року. Обсяг виконаних робіт визначений в Акті прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги 05/06/25-01 від 05.06.2025 року. Згідно з даним актом, позивачу надано правову допомогу на суму 7000,00 гривень. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Також, за звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем ТОВ «Юніт Капітал» були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню, у відповідності до ст.ст. 137,141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.

Outcome: approved