Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено з відповідачем по даній справі [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2010 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 43. Заочним Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2013 року (справа №619/206/13-ц; провадження № 2/619/648/13) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного подружнього життя з відповідачем позивачка має неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , повторне свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 12 листопада 2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 165. Син проживає з мамою та знаходиться на її повному утриманні та утриманні її нового чоловіка [PERSON] , [INFO] , шлюб з яким зареєстровано 18 грудня 2020 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 175. Відповідач перестав спілкуватися з дитиною відразу, після розірвання шлюбу. З часу розірвання шлюбу між сторонами так і по теперішній час відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, розвитком дитини не цікавиться, утриманням та розвитком сина не переймається та особливо і не переймався. На даний час відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання його сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що відповідач абсолютно\~не виконує\~обов`язки,\~що покладені\~законом на\~батька по\~відношенню до\~дитини:\~не піклується\~про моральний\~розвиток сина,\~оскільки не\~проводить часу\~з ним\~та навіть\~не намагається\~цього робити,\~ухиляється від\~виконання своїх\~батьківських обов`язків\~по відношенню\~до сина\~ [PERSON] ,\~так як\~тривалий час\~не піклується\~про фізичний\~і духовний\~розвиток дитини,\~про його\~навчання,\~підготовку до\~самостійного життя:\~не забезпечує\~необхідного харчування,\~медичного догляду,\~лікування дитини,\~що негативно\~впливає на\~його фізичний\~розвиток як\~складову виховання;\~взагалі не\~спілкується з\~сином в\~обсязі,\~необхідному для\~її нормального\~самоусвідомлення;\~не надає\~дитині доступу\~до культурних\~та інших\~духовних цінностей;\~не сприяє\~засвоєнню ним\~загальновизнаних норм\~моралі;\~не виявляє\~інтересу до\~його внутрішнього\~світу;\~не створює\~умов для\~отримання ним\~освіти.\~Протягом тривалого\~часу \~відповідач не\~звертався до\~компетентних органів\~чи суду\~з приводу\~здійснення перешкод\~у вихованні\~сина,\~не піклувався\~про його\~фізичний і\~духовний розвиток,\~навчання,\~підготовку до\~самостійного життя,\~що спонукає\~позивачку звернутись\~до суду\~з питання\~позбавлення його\~батьківських прав. У зв`язку з вказаними обставинами позивач звернулася до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивачки, адвокат Мироненко С.М. позовні вимоги просила задовольнити повністю, з підстав зазначених у позові, просила увалити у справі заочне рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не вручена під час доставки та повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресату за вказаною адресою. Виклик відповідача також було здійснено оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Представником третьої особи, Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника з урахуванням наданого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням\~того,\~що відповідач,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату\~та час\~розгляду справи, не\~з`явився у\~судове засідання,\~не подав\~відзив на\~позов,\~до того\~ж,\~інформація щодо\~часу розгляду\~даної справи\~розміщена на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення). Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності дост.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 12 листопада 2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , актовий запис № 165 [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Заочним Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2013 року (справа № 619/206/13-ц; провадження № 2/619/648/13) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачка з 18 грудня 2020 року перебуває шлюбі з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 175, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 18 грудня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року справа №169/4482/14-ц; провадження № 2/619/1684/14 з [PERSON] , [INFO] на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку шомісяця на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з моменту подачі позову, тобто з 02.09. 2014 року. Згідно довідки Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області № 14208 від 11.04.2025 [PERSON] не отримувала аліментів, які знаходяться на виконанні у Богодухівському ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у період з 01.05.2019 року по 11.04.2025 року, згідно з виконавчим листом № 619/4482/14-ц від 27.11.2014 року, виданого Дергачівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня подачі позову 02.09.2014 року і до досягнення ним повноліття. Згідно довідки № 81 від 04.04.2025, виданої КЗ «Солоницівський ліцей №3» Солоницівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] дійсно є учнем 9-А класу комунального закладу « Солоницівський ліцей №3» на дистанційній формі навчання. Відповідно до характеристики учня 9-А класу КЗ « Солоницівський ліцей №3» [PERSON] навчається в ліцеї з першого класу. Батько не бере участі у вихованні сина. Вихованням займається мати. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я +» Харківського району» № 313 від 16.06.2025 адміністрація закладу [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] має декларацію лікарем загальної практики-сімейним лікарем АЗПСМ селища Солоницівка Титаренко К.С. з 18.11.2023 року , яка підписана матір`ю [PERSON] . Дитина [PERSON] зверталася до сімейного лікаря з приводу погляду та проведення вакцинації в супроводі матері. Позивачка у справі є Фізичною особою підприємцем, взята на облік до Пенсійного фонду України, що підтверджується випискою від 27.08.2018 року з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до Висновку Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 23.09.2025 року № 02-22/5010 є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. За змістом положень частин 7, 8\~статті 7 Сімейного кодексу України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , позивачка [PERSON] посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , не приймає участі у його житті, не піклується про його здоров`я та розвиток, про його фізичний та духовний стан. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав згідно\~ст.165 СК\~мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно з нормами\~статті 155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України\~Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III\~передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно частин 1, 2\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачами своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідачі не мають прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляють інтересу до її внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Так, [PERSON] який є батьком [PERSON] , [INFO] ., свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, навчанню, матеріальному забезпеченню. За нормою п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ч. 4\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно ч. 5\~ст. 19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач безвідповідально відносяться до виховання дитини, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні [PERSON] , [INFO] , не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 259 ЦПК України\~суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved