Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у період часу з 02.11.2022 по 30.06.2024 перебувала у трудових відносинах з ДП «Пропан». Наказом №14-ос від 31.10.2022 року її прийнято на посаду начальника юридичного відділу ДП «Пропан» з 02.11.2022. Наказом №60-ос від 28.06.2024 позивач була звільнена з роботи за угодою сторін з 30.06.2024. Відповідач мав заборгованість із виплати заробітної плати у загальному розмірі 106 326,99 грн. та рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30.12.2024 року стягнуто з ДП «Пропан» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 106 326,99 грн. та виплати квартальної премії у сумі 33 200 грн. без відрахування (утримання) ПДФО і військового збору. Починаючи із 15.03.2025, відповідач здійснював виплати із примусового виконання рішення суду, остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати проведений 15.05.2025. Таким чином, як стверджує позивач, починаючи з наступного дня після звільнення (01.07.2024) працівнику починає нараховуватися середній місячний заробіток і цей процес триває до моменту повної виплати належних такому працівнику коштів (15.05.2025). З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 283 980,61 грн. та суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати зарплати у розмірі 107 008,29 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 02 липня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує частково та просить стягнути з відповідача суму середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 163 691,88 грн. та суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати зарплати у розмірі 107 008,29 грн. Представник відповідача Дочірнього підприємства «Пропан» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 02.11.2022 року по 30.06.2024 [PERSON] перебувала з ДП «Пропан» в трудових відносинах (а.с. 8-12, 16-17). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30.12.2024 року у справі №278/5532/24 стягнуто з ДП «Пропан» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 106 326,99 грн. та виплат квартальної премії в сумі 33 200 грн. без відрахування (утримання) ПДФО і військового збору (а.с. 22-24). У відповідності до ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (ст. 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. За правилами ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Отже, передбачений ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум. Розрахунок середнього заробітку проводиться згідно з Порядком №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. В даному випадку, з урахуванням дати звільнення 30.06.2024, при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні врахуванню підлягає середньомісячна заробітна плата за два місяці, що передували місяцю звільнення, а саме за квітень та травень 2024 року. Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. При обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо) (пп. «б» п. 4 Порядку №100). Відповідно до п. 8 Розділу ІV Порядку №100 Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за\~цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Відповідно до довідки ДП «Пропан» у квітні 2024 року [PERSON] нараховано заробітну плату у сумі 20 218,18 грн, фактична кількість відпрацьованих робочих днів 16, у травні 2024 року нараховано заробітну плату у сумі 14 504,35 грн., фактична кількість відпрацьованих робочих днів 12. Середньоденна заробітна плата складає 1 240,09 грн (а.с. 14). Під час розгляду справи встановлено, що при звільненні позивача їй не було виплачено з вини роботодавця належних до виплати сум. Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду доказів відсутності вини підприємства - відповідача у невиплаті належних сум при звільненні позивача. Як вбачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] , яка видана АТ «Ощадбанк», остаточний розрахунок при звільненні був проведений з нею 15.05.2025 (а.с. 26-28). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиплатою ДП «Пропан» усіх належних позивачу при звільненні сум, роботодавець зобов`язаний сплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.07.2024 (з наступного дня за датою звільнення - останнім робочим днем позивача) по 31.12.2025 (не більш як за 6 місяців). Загальний розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, з утриманням відповідних податків та зборів, становить 163 691,88 грн.: 1 240,09 грн. (середньоденна заробітна плата) х 132 робочі дні за період з липня 2024 по грудень 2024. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (із змінами та доповненнями), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індекс інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Таким чином сума компенсації, яка вирахувана шляхом множення заборгованості, що виникла за період з липня 2024 року по травень 2025 року, на добуток (приріст) індексів інфляції за вказаний період становить 107 008,29 грн., з розрахунком якого суд погоджується. Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 163 691,88 грн. та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати в розмірі 107 008,29 грн. На підставі\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір у\~сумі 1\~636,92\~грн.\~та із\~відповідача в\~дохід держави\~підлягає стягненню\~судовий збір\~у розмірі\~1\~211,20\~грн.\~за вимогу\~майнового характеру про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Судом звернуто увагу, що позивач помилково сплатила судовий збір за вимогу про стягнення компенсації, від сплати якого вона була звільнена, а тому сума надміру сплаченого судового збору може бути повернута їй за ухвалою суду при наявності відповідного клопотання. Відтак, з урахуванням сум стягнутих судових витрат позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial