Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 29.09.2025 позивач шляхом використання підсистеми "Електронний суд" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №101581583 від 24.07.2021 в розмірі 24700,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, за відсотками - 18750,00 грн, за комісією - 950,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 29.09.2025 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] подав заявку на отримання кредиту №101581583. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) із зазначенням одноразового ідентифікатора, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Таким чином [PERSON] уклав договір про споживчий кредит №101581583 від 24.07.2021 та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 грн. Позивач в позові вказує, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, інших платежів належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. 12.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі, за кредитним договором №101581583 від 24.07.2021, боржником за яким є [PERSON] . Згідно з Договором відступлення права вимоги сума заборгованості перед новим кредитором становить 24700,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн; заборгованість за відсотками - 18750,00 грн, комісія - 950,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Копія ухвали про відкриття провадження направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 50), однак поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою», а відтак на підставі п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, що копію процесуального рішення отримав (а.с. 57). Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронної скриньки відповідача за адресою [INFO], яка зазначена позивачем в позовній заяві, що підтверджується змістом довідки про доставку електронного листа, складеного відповідальним представником суду (а.с. 56). Таким чином, суд вжив всі можливі заходи для забезпечення повідомлення відповідача про судове провадження. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Інші заяви по суті справи до суду не надходили. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 24.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронному вигляді на сайті https://miloan.ua/ шляхом приєднання був укладений договір про споживчий кредит №101581583, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який був направлений йому у вигляді СМС на номер мобільного телефона, вказаний ним в Анкеті-заявці на отримання кредиту (а.с. 8-13). Відповідно до п. 1.1 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з пунктом 1.2 Договору сума кредиту 5000,00 грн, строком на 30 днів з 24.07.2021 з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.08.2021 (пункти 1.3, 1.4 кредитного договору), з процентною ставкою за користування кредитом 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Пунктом 1.5.1 договору визначена комісія за надання кредиту в розмірі 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 %; від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах визначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. У пункті 2.3.1.2 договору передбачена можливість пролонгації строку кредитування, згідно з яким позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Продовження строку кредитування не може перевищувати 60 днів. У разі, якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандарних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом пунктів 6.1, 7.1 договору договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. На виконання умов договору 24.07.2021 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 5000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №30266214 від 24.07.2021 (а.с.15). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем і ТОВ «Мілоан» в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за їх користування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. 12.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги №13Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №101581583 про надання споживчого кредиту від 24.07.2021 в сумі 24700,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованості за відсотками - 18750,00 грн, комісія - 950,00 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягу з додатку до цього Договору (а.с. 18-28). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №101581583 про споживче кредитування від 24.07.2021. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ "Діджи Фінанс", [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 24700,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн; заборгованість за відсотками - 18750,00 грн, які нараховані в межах строку кредитування з урахуванням максимальної пролонгації за період з 25.07.2021 по 22.10.2021 на підставі п.п. 1.5.2, 1.6, 2.3.1.2 договору; комісія - 950,00 грн (а.с. 16-17), який суд вважає правильним та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності на предмет їх належності, достовірності, достатності та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №101581583 про надання споживчого кредиту від 24.07.2021 підлягають задоволенню з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн, відсотками за користування кредитом - 18750,00 грн, комісія - 950,00 грн, що разом становить 24700,00 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн підтверджено змістом договору № 01-05/05 про надання правової допомоги від 05.05.2025, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Кубраком О.О., додатковою угодою від 31.07.2025 до договору про надання правової допомоги, детальним описом виконаних робіт від 31.07.2025, актом на підтвердження надання правничої (правової) допомоги від 31.07.2025 (а.с. 29-35). Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи категорію і складність справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; з огляду на те, що позовні вимоги задоволено; суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги. Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду розмір таких витрат не є завищеним або таким, що явно не співмірний із наданими адвокатом послугами. На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved