Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

12 травня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачів Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та [PERSON] , співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, в силу вимог ст. 1218 ЦК України, увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зокрема, до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , увійшло право власності на дві земельні ділянки площею 2,1571 га з кадастровим номером 4821782000:02:000:0331 та площею 0,3493 га з кадастровим номером 4821782000:02:000:0332, які розташовані в межах Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області (нині Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області), призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 047629, виданим 21 квітня 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 193. Спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , прийняли спадкоємці першої черги за законом, а саме її діти: син - [PERSON] ; син - [PERSON] та син - [PERSON] . Після отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до державного реєстратора речових трав на нерухоме майно Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з метою реєстрації права власності на належну йому частку успадкованої земельної ділянки, проте державним реєстратором було відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право на спадщину, виданому на ім`я [PERSON] , вказано, що останній успадкував 1/3 частку земельної ділянки з площею 8, 24 га, натомість, як вбачається з Витягу з ДЗК площа земельної ділянки, на яку позивач бажає зареєструвати право власності, становить 2,1571 га та 0,3493 га. В зв`язку із вказаним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,1571 га. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. 18 листопада 2025 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. В судове засідання представник відповідача Степівської сільської ради, відповідач [PERSON] , співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. До суду надали заяви, в якій не заперечували щодо задоволення позовних вимог та просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої в силу вимог ст. 1218 ЦК України увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зокрема, до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , увійшло право власності на дві земельні ділянки площею 2,1571 га з кадастровим номером 4821782000:02:000:0331 та площею 0,3493 га з кадастровим номером 4821782000:02:000:0332, які розташовані в межах Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області (нині Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області), призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 047629, виданим 21 квітня 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 193. Спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , прийняли спадкоємці першої черги за законом, а саме її діти: син - [PERSON] ; син - [PERSON] та син - [PERSON] . 28 лютого 2007 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Євстратовою О.М. на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частці на спадкове майно - земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8, 24 га , що розташована в межах території Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку МК № 047629, виданого Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області 21.04.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 193. Зокрема, на ім`я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕМ № 652685, зареєстроване в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 230, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи № 62/2006. Ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції до 31.12.2012 року) встановлювалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, (ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції до 31.12.2012 року). Позивач державний акт на право власності на успадковану ним частку земельної ділянки не отримував. Натомість, [PERSON] 12.01.2009 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ 244453 на земельну ділянку площею 2, 8798 га з кадастровим номером: 4821782000:02:000:0183. Цього ж дня було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 244452 й [PERSON] , але на земельну ділянку площею 2,8600 га з кадастровим номером: 4821782000:02:000:0182, що підтверджується відповіддю ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.03.2025 року. Позивач [PERSON] до 31.12.2012 року державний акт на право власності на належну йому частку земельної ділянку не отримував, а після 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, натомість реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». П. З ч. 1 ст. 27 вищевказаного Закону встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката. Таким чином, позивач звернувся до державного реєстратора речових трав на нерухоме майно Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з метою реєстрації права власності на належну йому частку успадкованої земельної ділянки, проте державним реєстратором було відмовлено в проведені реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право на спадщину, виданому на ім`я [PERSON] , вказано, що останній успадкував 1/3 частку земельної ділянки з площею 8, 24 га, натомість, як вбачається з Витягу з ДЗК площа земельної ділянки, на яку позивач бажає зареєструвати право власності, становить 2,1571 га та 0,3493 га, що підтверджується відповіддю Степівської сільської ради від 02.04.2025 року. Отже, за таких обставин державний реєстратор речових прав не може здійснити реєстрацію права власності позивача на 1/3 частку спадкової земельної ділянки. З листа, наданого ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 262/22-25 від 13.03.2025 року, вбачається, що успадкована позивачем [PERSON] та його братами [PERSON] й [PERSON] земельна ділянка була фактично поділена й з неї утворилося три нових земельних ділянки, а саме земельна ділянка площею 2,8798 га з кадастровим номером: 4821782000:02:000:0183, земельна ділянка площею 2, 8600 га з кадастровим номером: 4821782000:02:000:0182 і земельні ділянки площею 2,1571 га з кадастровим номером: 4821782000:02:000:0331 та площею 0,3493 га з кадастровим номером 4821782000:02:000:0332. В свою чергу, відповідно до даних АС ДЗК, за [PERSON] , право власності якої було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 047629 від 21.04.2003 року, обліковуються: -Земельна ділянка площею 2,1571 га з кадастровим номером 4821782000:02:000:0331 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області; Земельна ділянка площею 0,3493 га з кадастровим номером 4821782000:02:000:0332 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Тобто, фактично за [PERSON] обліковується 1/3 частка земельної ділянки, яку успадкував позивач [PERSON] , проте не дооформив своє право власності на неї, а саме не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняв спадщину за законом, то спадщина належить йому з часу її відкриття. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2). Ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України). Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, та що його право на успадковану ним земельну ділянку ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved