Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Адвокат Оніщук В.І., який діє в інтересах [PERSON] , через систему «Електронний суд» 25.07.2024 звернувся до суду з позовною заявою Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про визнання право власності на нерухоме майно за набувальною власністю, в якій просить визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з травня місяця 2014 року [PERSON] , почала проживати у будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Попереднім володільцем вищевказаного будинку було передано їй оригінал свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок, яке видане 11.12.1968 року на ім`я [PERSON] , ключі від вхідних дверей та інші документи на будинок. Також її було повідомлено про те, що власник будинку [PERSON] давно померла і її спадкоємці (правонаступники) не відомі. [PERSON] продовжує постійно проживати у вищевказаному будинку разом зі своїми дітьми: сином - [PERSON] , 2012 року народження, сином - [PERSON] , 2016 року народження, донькою - [PERSON] , 2025 року народження так, як іншого житла у неї немає. Таким чином вона відкрито, безперервно володіє вищезазначеним будинком та використовує його для власних потреб понад 10 років, зокрема, підтримує належний технічний стан будинку, проводить поточні дрібні ремонти, підтримує порядок у подвір`ї та біля двору, користується присадибною ділянкою та несе інші витрати пов`язані з утриманням даного будинку . Відумерлою спадщиною чи безхазяйним майном вказаний будинок не визнавався, оскільки Голованівській селищній раді добре відомо те, що [PERSON] постійно проживає у вказаному будинку з 2014 року. Про наявність інших власників будинку чи їх правонаступників позивачу не відомо так, як за період її проживання у вказаному будинку, ніхто з питаннями оформлення своїх прав на нього, не звертався. За весь період проживання у вищевказаному будинку, будь-яких претензій від громадян, представників органів державної влади чи місцевого самоврядування, щодо володіння та користування цим житловим будинком, на адресу позивача не надходило. Відтак позивач вважає, що оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти, понад 10 років, то має право набути це майно у власність за набувальною давністю. Просив визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати залишити за позивачем, як фактично понесені нею. 28.07.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 23.09.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача, адвокат Оніщук В.І. в судове не з`явився надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю від 11.12.1968 року, домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Голованівської селищної ради 02.10.1968 року. З довідки виданої Голованівською селищною радою Кіровоградської області 07.05.2025 року № 07-40/11 вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Голованівської селищної ради від 29 травня 2024 року №70 «Про визначення відповідального органу за присвоєння адрес на території Голованівської селищної ради, [ADDRESS] . Згідно архівної довідки №201 виданої КП «БМБТІ» 14.07.2025 року, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за архівними даними реєстрових книг КП «БМБТІ» за станом до 01.01.2013 року належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Голованівською селищною радою від 21.11.1968 року. З інформації наданої Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що в архіві відділу наявний актовий запис про смерть №8 від 03.03.1972 року складений Голованівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області на [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 429328532, дата формування 30.05.2025, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності, інших речових прав на об`єкт розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 27.03.2025 №786, [PERSON] , проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації з 2014 року, разом із своїми дітьми. За даною адресою ніхто не зареєстрований. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.03.2025 року громадянки [PERSON] , яка проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Комісією у складі: депутата селищної ради Піщик Т.В. та сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] проживає разом зі своїми трьома дітьми за вказаною адресою з травня місяця 2014 року по теперішній час та отримує допомогу, як малозабезпечена сім`я. З довідки виданої Голованівською селищною радою Кіровоградської області 07.05.2025 р. за №04-12/234 вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , не визнавався безхазяйним майном чи відумерлою спадщиною, у комунальну власність не приймався. [PERSON] , проживає у вказаному житловому будинку з травня місяця 2014 року разом із своїми дітьми. Скарг щодо користування [PERSON] вказаним будинком та прилеглою земельною ділянкою, не надход ило. Суд не вбачає спірних питань про право власності позивача [PERSON] за набувальною давністю на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Ст.12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що у вказаний час будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаного будинку судом не здобуто. Ніхто, окрім позивача не претендує на вказаний будинок, не заявляє ніяких претензій на нього. Таким чином, при розгляді справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, відповідачем не надано будь-яких претензій щодо позову. Будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивачки на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не існує. Тож, оскільки позивач добросовісно заволоділа майном, яке, як встановлено під час розгляду справи, не має власника, а саме житловим будинком з господарського-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] та безперервно понад десять років (з травня місяця 2014 року) відкрито, не приховуючи факт знаходження майна в її володінні, ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 ЦК України. Суд вважає, що за наявності всіх указаних умову у сукупності, визнання права власності на житловий будинок не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на будинок набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачка на законних підставах пред`явила позов до належного відповідача, який підлягає задоволенню. Разом з тим, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак такі вимоги позивачкою не заявлені, тому понесені витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, такі витрати суд залишає за позивачкою . На підставі наведеного,

Outcome: approved