Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Солоницівська селищна рада Харківського району Харківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факт належності свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих від 18 травня 1971 року на прізвище [PERSON] , яке належить її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; встановити факт родинних відносин, а саме: померла [INFO] [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявник зазначила, що вона народилася [INFO] . В свідоцтві про народження її прізвище зазначено « [PERSON] ». В графі батьки зазначено батьком [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . 01.10.1961 заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». В паспорті громадянина України прізвище, ім`я та по-батькові матері заявника зазначено « [PERSON] , [INFO] », на російській мові « [PERSON] , [INFO] ». Матері заявника на праві приватної власності належить житловий будинок в цілому, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В свідоцтві про право власності прізвище, ім`я та по-батькові матері заявника зазначено [PERSON] . [INFO] у віці 95 років, померла мати заявника. В свідоцтві про смерть прізвище, ім`я та по-батькові зазначено [PERSON] . Оскільки, встановлення даних фактів має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказані юридичні факти підлягають встановленню в судовому порядку. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 17 листопада 2025 року. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали доводи заяви просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Солоницівської селищної ради у судове засідання не прибув, направивши в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, вказав, що проти задоволення заяви не заперечує. В залі судового засідання були допитані свідки зі сторони позивача. Свідок [PERSON] мешкає: [ADDRESS] , і є дочкою заявниці . Зазначила що [PERSON] є мамою [PERSON] і її бабусею, яка мешкала разом з її мамою [PERSON] . Отже [PERSON] [PERSON] поховала бабусю. Бабуся виховувала і її. Після смерті бабусі вийшла плутанина з документами оскільки її прізвище переклали українською мовою. Проте навіть атестат мамі видали на два прізвища [PERSON] та [PERSON] , тобто постійно виникала плутанина. Свідок [PERSON] мешкає: [ADDRESS] , є родичом заявниці . Зазначив що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] і проживали разом. Плутанина у них виникла з прізвищем. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши доводи заяви, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого Гаврилівським ЗАГС, актовий запис 76, [PERSON] народилася [INFO] . В графі батьки зазначено батьком [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Гаврилівською селещною радою Дергачівського району 01.10.1961, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 01 жовтня 1961 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації прізвище заявника - « [PERSON] ». Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Солоницівським ВМ Дергачівського РВ УМВСУ в Харківській області від 18.12.2001, прізвище, ім`я та по-батькові матері заявника зазначено « [PERSON] , [INFO] », на російській мові « [PERSON] , [INFO] ». Як вбачається з свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане виконкомом Гаврилівської селищної Радою від 18.05.1971, на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих №9 від 13 травня 1971 року, на праві приватної власності [PERSON] належить житловий будинок в цілому, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 23.12.2005, видане Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, [INFO] у віці 95 років, померла [PERSON] . Відповідно до Атестату зрілості № 272704 виданого 29.06.1956 року на українській мові, прізвище, ім`я та по-батькові заявника « [PERSON] », а на російській мові « [PERSON] ». Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст. 55 Конституції України\~кожна особа має право на судовий захист. Положеннями\~статті 16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України,\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Частиною першою пунктом першим\~статті 315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:\~родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 7постанови Пленуму\~Верховного судуУкраїни\~№5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. За правовими позиціями Верховного Суду України, щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Для заявника встановлення факту родинних відносин, а саме, що померла [INFO] [PERSON] , [INFO] є її матір`ю, та про встановлення юридичного факту належності свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящіх від 18 травня 1971 року на прізвище [PERSON] , яке належить її матері [PERSON] , оскільки від встановлення таких юридичних фактів залежить оформлення спадкових прав заявника [PERSON] . Аналізуючи вище наведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви, оскільки надані заявником документи містять розбіжності, які усунути у позасудовому порядку немає можливості. Виходячи з наданих доказів, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Під час подання заяви заявниками було сплачено судовий збір, але з урахуванням предмету заяви, відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення у справі у порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 259 ЦПК України\~суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Відповідно до абз. 1 ч. 6\~ст. 259 ЦПК України\~у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: approved