Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач (через свого представника) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. Позов обґрунтовує тим, що на виконанні у Хмельницькому відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 677/1170/13-ц від 17.09.2013 року, виданого Красилівським районним судом Хмельницької області, про стягнення з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 08.07.2013 року і до повноліття дітей. Рішенням Красилівського районного суду від 30.05.2025 року, справа № 677/1607/22 задоволено його позовні вимоги до [PERSON] та виключено відомості про нього як про батька з актового запису № 156 від 10.08.2010 року проведеного Красилівським відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки, між ним та неповнолітньою донькою відповідачки [PERSON] відсутнє кровне споріднення, то і обов`язку з її утримання у нього не має, так як він не є біологічним батьком. Таким чином, стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є на його думку порушенням його майнових прав та інтересів. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого ДВС 30.07.2025 року заборгованість зі сплати аліментів по ВП № 39873930 становить 319364,058 грн. В даному розрахунку також зазначено, що до 01.12.2023 року нарахування та стягнення аліментів проводилось в розмірі частини його доходів, з 01.12.2023 року по 01.12.2024 року в розмірі 1/3 частини, а з 01.12.2024 року по даний час в розмірі 1/6 частини його доходів. Тобто у зв`язку з досягненням дочкою [PERSON] , [INFO] повноліття, з грудня 2023 року з нього стягувалися аліменти на 2 дітей в розмірі 1/3 частини. Після досягнення сином [PERSON] , [INFO] , тобто з грудня 2024 року, розмір аліментів, які стягувались з нього визначено в розмірі 1/6 частини на утримання однієї дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки, він не являється батьком дитини [PERSON] , [INFO] , то і обов`язку по її утриманню вважає у нього не було і немає. Тому сума аліментів, яка підлягала стягненню з нього за період з липня 2013 року по 01.05.2025 року повинна була б становити 417478,48 грн., однак за цей період йому було нараховано до сплати аліментів в сумі 736865,12 грн. Різниця між вказаними сумами становить 319386,64 грн., що становить суму визначеної йому ДВС заборгованості. Разом з тим, станом на червень 2025 року ним сплачено відповідачці аліментів на загальну суму 493309,75 грн., що перевищує суму аліментів, які він мав би сплатити враховуючи, що він являється батьком лише двох дітей. З 27.02.2022 року він перебуває в ЗСУ. Внаслідок отримання вибухової травми в 2024 році він перебував на лікуванні, відрахування аліментів з його доходу проводиться фінансовою частиною. На даний час на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, 2013 та 2019 року народження. У зв`язку з викладеним просить суд припинити з нього стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28.08.2013 року, яка утворилась за весь період її нарахування. Аргументи учасників справи. Представник позивача адвокат Головатюк Л.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Киричук С.В. у судовому засіданні вказав, що оскільки мається відповідна генетична експертиза та рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 30.05.2025 року, яке набрало законної сили, та яким виключено відомості про батька позивача відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , то вони щодо позовної вимоги щодо припинення стягнення аліментів на її утримання не заперечують. Проте, категорично заперечують проти вимоги щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням Красилівського районного суду від 28.08.2013 року, оскільки на їх думку розрахунок наданий позивачем не є коректним, більш того, вказана заборгованість нарахована з розрахунку на трьох дітей, а тому звільнення позивача від заборгованості від сплати аліментів за весь період їх стягнення буде порушенням їх прав та інтересів. На їх думку, така сума може бут зменшена лише з моменту вступу в законну силу рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 30.05.2025 року, і повинне стосуватися лише тільки дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] підтримала думку свого представника, просила суд прийняти рішення згідно вимог закону. Також повідомила суд про те, що позивач по справі з самого початку не сплачував аліменти на утримання трьох дітей, заборгованість була постійно. Постійно він ухилявся від їх сплати. Державні виконавці його постійно шукали. Працював він офіційно дуже не довго, тому відрахування були не регулярні. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, те що на виконанні у Хмельницькому відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 677/1170/13-ц від 17.09.2013 року, виданий Красилівським районним судом Хмельницької області, про стягнення з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 08.07.2013 року і до повноліття дітей, що вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. (а.с. 8-10). Відповідно до рішення Красилівського районного суду від 30.05.2025 року, справа № 677/1607/22 виключено відомості про [PERSON] як про батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 156 від 10.08.2010 року. (а.с. 6-7). Згідно свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] позивач має ще двох неповнолітніх дітей 2013 та 2019 року народження. (а.с. 13-14). Відповідно до військового квитка є військово службовцем. (а.с. 14). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Стосовно позовної вимоги про припинення стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27.09.1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що рішенням Красилівського районного суду від 30.05.2025 року, справа № 677/1607/22 задоволено позовні вимоги позивача до [PERSON] та виключено відомості про нього як про батька з актового запису № 156 від 10.08.2010 року проведеного Красилівським відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про народження дитини [PERSON] , [INFO] ., що відповідачем визнається, тобто рішенням суду було встановлено, що позивач не являється біологічним батьком вказаної дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, що позивач не є біологічним батьком дитини. Тому враховуючи викладене, в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 21.07.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши справу № 477/1165/20, визначив, що виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли позивач був записаний батьком дітей. Зокрема, факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акту про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. В даній справі позивач посилався як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів та сплати заборгованості за аліментами, на те, що судовим рішенням від 30.05.2025 року, яке набрало законної сили, виключено з актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , відомості про нього як батька дитини. Аліментний обов`язок позивача щодо утримання як дитини, так і відповідача по справі, був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини. Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Те ж стосується і обов`язку утримання самого відповідача, так як відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, відповідач не мала право на утримання від позивача, адже він не є батьком дитини. Отже,\~виключення запису\~про батьківство\~позивача є\~обставиною,\~що має\~істотне значення\~у розумінні\~частини другої\~статті 197\~СК України,\~і відповідно,\~є підставою\~для звільнення\~його від\~сплати як\~аліментів,\~так і\~заборгованості за\~аліментами,\~яка утворилась\~за період,\~коли він\~був записаний\~батьком дитини.\~Тобто,\~позивача слід\~звільнити від\~сплати аліментів\~на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] починаючи з 2013 року, згідно виконавчого листа № 677/1170/13-ц від 17.09.2013 року. Позивач в позові просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28.08.2013 року у справі № 677/1170/13-ц, яка утворилась за весь період її нарахування. Разом з цим, з наданого розрахунку позивачем (як наданого заступником начальника Хмельницького ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУ МЮ О. Гавришко, так і самостійного розрахунку представником позивача) не розмежовано в якій сумі на кожну дитину нараховувалися аліменти, розрахунок наданий лише за період з 01.12.2022 року, при цьому на 01.12.2021 рік сукупній розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 96195 грн. 92 коп., тобто на трьох дітей, а згідно вимог закону позивач звільняється від сплати аліментів лише щодо 1 дитини, а саме, [PERSON] , [INFO] , і саме в цій частині вимог позов підлягає задоволенню, а відповідний розрахунок повинна зробити державна виконавча служба на виконанні у якої перебуває виконавчий документ. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, (той факт, що позивач зазначив ціну позову 319364 грн. 06 коп.) суд приходить до висновку, що в іншій частині позовних вимог щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам слід відмовити на підставі вищевикладеного. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст.\~13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: partial