Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Радсадівської об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, треті особи: приватний нотаріус МРНО Миколаївської області Георгієва Оксана Григорівна, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 червня 2001 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5-63 на біржі «РіКо-Альянс» квартири [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями є донька [PERSON] . [PERSON] та мати [PERSON] [PERSON] . У встановлений законодавством строк позивачі звернулися до приватного нотаріуса МРНО Локтіонової С.А. із заявою про прийняття спадщини та відповідно до спадкового реєстру була відкрита спадкова справа № 7406972. Постановою нотаріуса від 03.06.2025 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв?язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу, що посвідчує право власності за померлим. У позивачів фактично відсутня можливість оформлення права власності на нерухоме майно у позасудовому порядку. Тому вимоги щодо визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом не суперечить загальним засадам цивільного законодавства і фактично є ефективним способом захисту та відновлення цивільного права. Просять суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5-63 на біржі «РіКо-Альянс» квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] -дійсним. Визнати право власності по частини за [PERSON] , [PERSON] в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Миколаївського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 14\~липня 2025\~року позов\~прийнято до\~розгляду,\~відкрито загальне\~позовне провадження\~у справі\~та призначено\~у ній\~підготовче судове\~засідання. Витребувано від Приватного нотаріуса МРНО Миколаївської області Лактіонової Світлани Анатоліївни належним чином завірену копію спадкової справи № 118/2024, заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Витребувано від Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентарної справи квартири [ADDRESS] . 13 серпня 2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Лактіонової Світлани Анатоліївни надійшла копія спадкової справи № 118/2024 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . 01 вересня 2025 року від Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» надійшли документи. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомленні належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого Миколаївським РВ УМВС України в Миколаївській області 30 травня 2002 року, [PERSON] народилась [INFO] в селі Грімне Городокського району Львівської області. 22 жовтня 1977 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Зареєстрована [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що укладаючи шлюб з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , відповідно до паспорту № [NUMBER] народилась [INFO] в селі Степове Миколаївського району Миколаївської області. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 16.01.2007 зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 48 років, про що 17 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис № 1165. Як вбачається з договору купівлі-продажу № 5-63 від 20 червня 2001 року, укладеному між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що є членами біржі, в подальшому «Продавці», і [PERSON] , що є членом біржі, в подальшому «Покупець», «Продавці» продали, а «Покупець» купив квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира, загальною площею 51,0 кв.м, житловою площею 28,0 кв.м, складається з двух житлових кімнат. Відчужувана квартира належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Радгоспом «Степовий» від 06.07.1995, згідно з розпорядженням від 06.07.1995 за № 206, зареєстрованого Миколаївським міжміським Бюро технічної інвентаризації в книзі реєстрацій за реєстром № 253 від 31.07.1995. Квартира продана за 2000 (дві тисячі ) гривень, сплачених «Покупцем» «Продавцям» повністю до підписання цього договору. «Продавці» свідчать, що до укладення договору відчужувана квартира нікому не продана, не подарована, не здана в оренду, в суперечці, під арештом (забороною), під заставою не перебуває, права третіх осіб на неї відсутні. «Покупець» набуває права власності на квартиру з моменту підписання цього договору та реєстрації його на біржі. «Продавці» зобов`язуються звільнити від усього побутового майна, здійснити виселення і виписку всіх проживаючих не пізніше 21.06.2001, а «Покупець» дає на це згоду. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Цей договір відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстровано товарною біржою «РіКо-Альянс» в «Журналі реєстрації біржових угод», за № 5-63 двадцятого червня дві тисячі першого року. Також міститься штамп про реєстрацію вказаного договору в КП ММБТІ 02 липня 2001 року за № 253. В матеріалах справи наявний також технічний паспорт на вказане нерухоме майно, який містить характеристики об`єкта, зазначені в договорі купівлі-продажу. Оригінал договору купівлі-продажу № 5-63 від 20 червня 2001 року втрачено, про що зроблено оголошення в газеті «Південна правда» від 12.06.2025. На адвокатський запит щодо отримання дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5-63 укладеного 20 червня 2001 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на біржі «РіКо-Альянс» квартири [ADDRESS] , УТБ «РІКО-АЛЬЯНС» повідомила, що відповідно до законодавства України не було передбачено обов`язку для Товарних бірж щодо ведення та зберігання архіву, у зв`язку з чим відсутня можливість видачі дублікату вищезазначеного договору. КП «ММБТІ» листом від 11.07.2025 № 2-5102 повідомило, що згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] станом на 28.12.2012 право власності на зазначену нерухомість в КП «ММБТІ» зареєстровано за: [PERSON] , в цілому, на підставі договору № 5-63 купівлі продажу від 20.06.2001, зареєстрованого товарною біржею «РіКо-Альянс», зареєстрованого в КП «ММБТІ» 02.07.2001, р.№253. На запит суду КП «ММБТІ» надало копії описаних вище документів на нерухоме майно, які наявні у підприємства. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79440558 від 06.12.2024, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний напис: спадкова справа № 73406972, номер у нотаріуса 118/2024, спадкодавець [PERSON] . На запит суду приватний нотаріус Миколаївського районного територіального округу Лактіонова Світлана Анатоліївна надіслала спадкову справу № 118/2024, де міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини від 06 грудня 2024 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 179/02-31 від 03.06.2025, приватний нотаріус Миколаївського районного територіального округу Лактіонова Світлана Анатоліївна відмовила [PERSON] , [INFO] , у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після сина - [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру у [ADDRESS] , оскільки оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру, нотаріусу подано не було. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на зазначену квартиру не зареєстровано (інформація № 429749982 від 03.06.2025). Видача дублікатів документів, зареєстрованих на біржі, Законом України «Про товарну біржу» не передбачено. Також,\~відповідно до\~постанови про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії №\~224/02-31\~від 17.07.2025,\~приватний нотаріус\~Миколаївського районного\~територіального округу\~Лактіонова Світлана\~Анатоліївна відмовила [PERSON] , [INFO] , у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після батька - [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру у [ADDRESS] , оскільки оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру, нотаріусу подано не було. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на зазначену квартиру не зареєстровано (інформація № 429749982 від 03.06.2025). Видача дублікатів документів, зареєстрованих на біржі, Законом України «Про товарну біржу» не передбачено. Зі звіту про оцінку майна вбачається, що нерухоме майно, яке є предметом спору, має ринкову вартість 122500 грн. Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Договір купівлі-продажу від 30.11.1998 року укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири (житлового будинку), якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. При укладанні договору купівлі-продажу № 5-63 від 20 червня 2001 року сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В укладеному 20.06.2001 договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У зв`язку з тим, що сторони за договором купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, однак не мають можливості його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним. З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю. За таких обставин, суд вважає доводи позивачів про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню. Отже, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , яка після його смерті увійшла до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , а [PERSON] є його дочкою, тобто вони входять у першу чергу право на спадкування за законом. Нотаріусом відмовлено позивачам у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру у [ADDRESS] , оскільки оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру, нотаріусу подано не було. Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Абзацом 2 підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що позивачі як спадкоємець першої черги після смерті спадкодавця позбавлені об`єктивної можливості оформити спадкові права на належне спадкодавцю нерухоме майно в нотаріальному порядку, єдиним способом реалізації позивачами своїх спадкових прав є визнання права власності на означене спадкове майно в судовому порядку. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та вмотивованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved