Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 18.06.2025 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.04.2012 між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (надалі АТ «Банк Форвард», який є правонаступником усіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт») та [PERSON] укладено кредитний договір №96428458, відповідно до умов якого [PERSON] випущено платіжну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит, а він, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договорів. Проте, заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. Надалі, 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками АТ «Банк Форвард», включно і до [PERSON] за кредитним договором №96428458 від 08.04.2012. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 69 093 грн 68 коп, з яких: 29\~406 грн 21 коп заборгованість за тілом кредиту, 17\~525 грн 84 коп заборгованість за відсотками, 22 161 грн 63 коп заборгованість за комісією. Оскільки [PERSON] продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з\~відповідача заборгованість\~за вказаним\~кредитним договоромв загальній сумі 69 093 грн 68 коп, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав частково, заперечуючи в частині стягнення заборгованості за комісією. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За правилом ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимог). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимог) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб ), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (правонаступником усіх прав якого є АТ «Банк Форвард») та [PERSON] 08.04.2012 укладено кредитний договір №96428458, відповідно до умов якого на ім`я [PERSON] відкрито поточний рахунок, випущено платіжну картку [NUMBER] та встановлено ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банку кредиту. [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.1.2 кредитного договору Позичальник просить Банк відкрити поточний рахунок, що буде використовуватися виключно в рамках Кредитного договору. Згідно з п.1.3 кредитного договору для здійснення операцій за Рахунком Картки сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку картки, Позичальник просить встановити йому ліміт кредитної лінії під операції з Карткою та здійснювати кредитування Рахунку Картки. Також [PERSON] 08.04.2012 підписав анкету-заяву на оформлення картки та відкриття рахунку клієнта, довідку про умови кредитування, відповідно до яких розмір ліміту по картці буде визначений банком самостійно від 0 грн до 16 000 грн, ставка по кредитному ліміту 49% річних, комісія за зняття готівки 4,90% (мін 15 грн). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на Рахунок споживчих кредитів Позичальника, що підтверджується виписками за кредитним договором. [PERSON] , в свою чергу, користувався кредитними коштами, здійснював їх зняття, повернення та сплату відсотків за користування кредитом. Надалі, між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 25.07.2024 укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню осіб, які являлися боржниками АТ«Банк Форвард», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №96428458 від 08.04.2012. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] перед позивачем за вказаним кредитним договором становить 69 093 грн 68 коп, з яких: 29\~406 грн 21 коп заборгованість за тілом кредиту, 17\~525 грн 84 коп заборгованість за відсотками, 22 161 грн 63 коп заборгованість за комісією, що підтверджується витягом з реєстру договорів від 25.07.2024 та розрахунком заборгованості, здійсненим первісним кредитором станом на 24.07.2024. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] шляхом направлення поштовою кореспонденцією досудової вимоги, однак всупереч вимог закону, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконав свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором. Отже. як слідує з матеріалів справи, підписуючи кредитний договір, в якому зазначені порядок надання кредиту, його розмір, строки повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, [PERSON] погодився з вказаними умовами договору та розміром відсоткової ставки за користування кредитними коштами, тому зобов`язаний виконувати договір в повному обсязі. Взяті на себе зобов`язання за договорами позивач виконав повністю, надавши [PERSON] кредитні кошти, однак в порушення зазначених умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 29\~406 грн 21 коп та відсотків в сумі 17\~525 грн 84 коп є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, щодо стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості слідує, що станом на 09.06.2025 [PERSON] нарахована заборгованість за комісією в сумі 22 161 грн 63 коп, водночас за які саме послуги вона нараховувалася не зазначено. В кредитному договорі обумовлено, що комісія за РО щомісячно становить 0%. В свою чергу, довідка про умови кредитування ПАТ «Банк Русский стандарт» містить умови, згідно з якими комісія нараховується за зняття готівки за рахунок кредиту. Проте, наданий суду розрахунок заборгованості не містить відомостей, який обсяг готівкових коштів наданий позичальнику, що, відповідно, унеможливлює здійснити перевірку нарахування заборгованості за комісією. Навпаки, судом досліджені виписки по особовому рахунку, з яких встановлено, що з січня 2023 року кредитні кошти відповідачу не видавалися, проте в цей період нараховувалася комісія. Природа та правові підстави її нарахування матеріали позовної заяви не містять. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 22 161 грн 63 коп задоволенню не підлягають за недоведеністю. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просив стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до матеріалів справи додані належні докази. Відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалося. Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши подані позивачем докази та матеріали справи, враховуючи, що відповідачкою не подано суду клопотання щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тому суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7 000 грн, понесених позивачем, є документально підтвердженим, вони співмірні з наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат. Разом з цим, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги в цій справі в сумі 4 755 грн 10 коп пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1\~645 грн 54 коп.

Outcome: partial