Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 20000 гривень щомісячно та дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.07.2022 перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Позивач зараз знаходиться в декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач платоспроможний, але жодної допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 20 січня 2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 20000 грн. (двадцять тисяч грн.) щомісячно починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. (вісім тисяч грн.) щомісячно починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.10.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] . Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 17.06.2025 заочне рішення скасовано, справа призначена до розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що [INFO] в їх подружжя народилася донька [PERSON] . З моменту народження дитини між нею та чоловіком стали часто виникати конфлікти та непорозуміння, він став проявляти неповагу до неї, не приділяв уваги дитині. В червні 2024 року вона прийняла рішення припинити спільне проживання, взяла дитину і повернулася до батьків в м.Городок. Відповідач [PERSON] залишився проживати в м.Вознесенськ Миколаївської області. З того часу він не приймає участі в утриманні дитини. Позивач зараз доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, не має власного доходу та можливості працевлаштуватися, єдиним джерелом її доходу є отримання щомісячної допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн., чого категорично не вистачає. Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, його дохід за 2023 рік склав більше одного мільйона гривень, за 2024 більше п`яти мільйонів гривень, який дозволяє йому сплачувати аліменти на дитину та дружину в заявленому розмірі. Представник позивача заявлені вимоги підтримала, та зазначила, що отриманий відповідачем за 2023, 2024 роки дохід свідчить про його спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково в розмірі 3000 гривень, ствердила, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачкою, оскільки він не є платником єдиного податку-перебуває на загальній системі оподаткування. За період його діяльності з квітня по травень 2025 року розмір доходу складає 0 грн., про що свідчать декларації про його майновий стан та доходи за цей період (квітень-травень 2025). На запитання суду про добровільну участь батька у вихованні та утриманні дитини повідомила, що [PERSON] буде виплачувати аліменти за рішенням суду, на цей час добровільно не сплачує гроші на утримання дитини. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що \~07.07.2022 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 11.12.2024 шлюб між подружжям розірвано (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123815947). Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради від 23.09.2024, [PERSON] не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] . В ч. 1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Такі ж засади регулювання сімейних відносин визначено ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про здоров`я, дбати про фізичний, духовний, моральний розвиток, батьки мають забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти і підготувати її до самостійного життя. Отже, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя - необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, який за 4 квартал 2023 року склав 1377502,49 грн, тобто близько 450000 гривень на місяць. Згідно витребуваної судом інформації наданої акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», щодо руху грошових коштів по банківським рахунках, які відкриті на ім`я [PERSON] в установах АТ «Ощадбанк» встановлено, що загальний дохід відповідача по всіх рахунках за 2023 рік становить 1211148,03 грн, за 2024-5401851,14 грн. Інформація по інших рахунках, відкритих в інших банках, суду сторонами не надано. Однак, оцінюючи навіть ці суми, можна прийти до висновку, що дохід в 2024 році у ФОП [PERSON] значно збільшився, що свідчить про його спроможність сплачувати заявлені аліменти. Сплата [PERSON] аліментів на утримання іншої дитини в розмірі 3000 грн. суттєво не впливає на його фінансову спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Крім того, як вбачається з відповіді МВС України від 06.02.2025 щодо зареєстрованих за [PERSON] транспортних засобів, за ним рахувалися транспортні засоби: два ПГ BETD 2020 року випуску, Land Rover моделі Range Rover 2007 року випуску, BMW X1 2010 року випуску. В судовому засіданні 20.11.2025 представником відповідача суду надана відповідь ТСЦ МВС №4844, зі змісту якої вбачається, що у власності відповідача залишилося три транспорті засоби, BMW X1 2010 року випуску вже не є власністю [PERSON] . В комплексі досліджені судом докази, в тому числі подання в 2025 році декларації з нульовим доходом, відчуження транспортного засобу, свідчать про намагання відповідача приховати реальний дохід з метою зменшення розміру стягуваних аліментів та, можливо, уникнення сплати податків. Зважаючи на\~вищевикладене,\~а також\~виходячи з\~того,\~що позивач\~разом із\~відповідачем повинні\~забезпечити дитині\~рівень життя,\~необхідний і\~достатній для\~її нормального\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку,\~виходячи з\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків щодо\~дитини,\~суд приходить\~до висновку\~що відповідач\~спроможний сплачувати\~аліменти на\~утримання доньки\~ [PERSON] в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 20000\~гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 75 СК України,\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами 2, 4 та 6\~ст. 84 СК України\~встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що у відповідності до закону позивачка має право на утримання відповідачем до досягнення їхньою дитиною трирічного віку, оскільки перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки фізично здоровий. \~ \~ \~ \~Враховуючи дохід, який отримує відповідач, заявлена сума про стягнення аліментів на утримання дружини є такою, що підлягає стягненню. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4800,00 грн. Судом встановлено, що 23.08.2024 року між адвокатом Чухась М.С. та [PERSON] укладено договір про надання правничої\~допомоги №64/01-24. Також, в матеріалах справи міститься акт №2 (виконаних робіт) відповідно до якого [PERSON] погодили з адвокатом вартість надання правових (юридичних) послуг, рахунок №2 від 23.01.2025 на суму 4800 грн., платіжна квитанція №2 від 23.01.2025 на суму 4800 грн. - сплаченої суми [PERSON] за правничу допомогу у справі про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Відповідач не довів суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 4800 грн. Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137\~ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. З огляду на викладене вище та, враховуючи надання адвокатом Чухась М.С. доказів надання нею правничої допомоги з детальним описом виконаних робіт, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. З огляду на положення п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави підлягають\~стягненню судові\~витрати по\~справі \~судовий збір\~в сумі\~1211грн.20 коп.

Outcome: approved