Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» звернулось до Подільського районного суду м. Полтави з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути заборгованість. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 11.01.2022 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7369133. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор №UA126660 направлено відповідачу на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці/Анкеті на отримання грошових коштів. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] позичальника. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Загальна сума заборгованості станом на момент звернення до суду за кредитним договором становить 24 320 грн., яка складається 2 000,00 грн.розмір заборгованості за тілом кредиту; 22 320 грн. сума нарахованих відсотків. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання становить: 3829,41 грн. - збитки завдані інфляцією за період із 01.03.2022 по 01.04.2025 року; 773,03 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період із 24.02.2022 по 01.04.2025 року. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7369133 від 11.01.2022 року у розмірі 24 320 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 3829,41 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 773,03 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 06.08.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви, зазначив, про розгляд справи без його участі, на підставі наявних у справі доказів задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справ. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.01.2022 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] укладено Договір № 7369133 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно п. 2.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 2000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, до 10 лютого 2022 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Знижена процентна ставка в розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується на період строку надання кредиту, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк (п.4.1). Стандартна процентна ставка в розмірі 2.3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п.4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дати отримання кредиту та включаючи дату його повернення (п.4.2.). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором №UA126660. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст.\~11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст.\~3\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021 та на підставі платіжної інструкції, було здійснено наступний успішний переказ коштів: платник ТОВ ФК «Арагон», дата 11.01.2022, сума переказу 2 000,00 грн., номер платіжної картки отримувача - № [NUMBER] , призначення платежу видача кредиту по договору 7369133. Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «ФК«АРАГОН» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Згідно Розрахунку заборгованості за кредитним договором 7369133 від 11.01.2022, заборгованість становить: 24 320 грн, яка складається 2 000,00 грн.розмір заборгованості за тілом кредиту; 22 320 грн сума нарахованих відсотків. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00грн- заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне. Згідно із ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 2 000,00 грн. зобов`язання з їх повернення не виконала, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 22\~320 грн.суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. За ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Судом встановлено, що відповідач отримав від позивача кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. Згідно п. 2.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 2000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, до 10 лютого 2022 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Знижена процентна ставка в розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується на період строку надання кредиту, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк (п.4.1). Стандартна процентна ставка в розмірі 2.3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п.4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дати отримання кредиту та включаючи дату його повернення (п.4.2.). Також, відповідно до п.11.2.1 Договору, дія цього договору припиняється після закінчення строку, визначеного п. 3.1. цього Договору. Тобто, аналізуючи умови кредитного договору, судом встановлено, що ним визначено строк кредитування, який становить 30 днів. Враховуючи те, що позичальник не здійснила повне погашення кредиту в строк дії кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами повинні бути нараховані за стандартною процентною ставкою 2.3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом . Так, за підрахунками суду, розмір процентів протягом строку дії кредитного договору, а саме 30 днів, виходячи з розміру процентної 2,3 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним становить: 1380 грн. (2 000 (тіло кредиту) х2,30% = 46,00 грн (відсотки в день) х 30 днів). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі та за період встановлені кредитним договором в сумі 1380,00 грн., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 3829,41 грн. та трьох процентів річних в сумі 773,03 грн. суд зазначає насупне. Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.\~Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається з Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7369133 від 11.01.2022, інфляційні збитки нараховано за період з 01.03.2022 по 01.04.2025, 3 % річних нараховані за період з 24.02.2022 по 01.04.2025. Приймаючи до уваги те, що позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період після 24 лютого 2022 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, які відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України підлягали списанню кредитодавцем, суд дійшов висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено\~статтею 27 зазначеного Закону. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами з наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості кожної окремо наданої послуги, з урахуванням її складності та обсягу, а не лише визначення загальної вартості наданої правової допомоги. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною третьою статті 137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України\~розмірвитрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 5000 грн., які підтверджуються договором про надання правничої допомоги №2025/06/02 від 02.06.2025. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду за позовом позивачем сплачений судовий збір\~у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги задоволені на 11,7 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 283,33 грн. (2422,40 х 11,7%).. На підставі викладеного,

Outcome: partial