Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №107783307\~в розмірі\~143\~720,\~44\~грн., а також стягнути на їх користь сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Представник відповідача адвокат Чуб В.С. подала до суду відзив, в якому заперечувала проти позовних вимог, зазначила, що позивач не надав до суду доказів на підтвердження наявності у Відповідача заборгованості за кредитним договором №107783307 від 20.07.2013 року, доказів на підтвердження розміру заборгованості у сумі 143 720,44 грн., доказів на підтвердження права вимоги Позивача за спірним кредитним договором Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому заперечувала проти викладених у відзиві на позовну заяву аргументів сторони відповідача, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомленмий належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив суд розглянути справу без участі сторони позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлено, що 20.07.2013 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», як кредитодавцем, та відповдіачем, як позичальником, укладено кредитний договір №107783307, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на дати позичальнику кредиту в розмірі 9032, 00 гривень строком на 732 дні, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути такий кредит до 07 серпня 2014 року згідно графіку повернення кредиту, сплативши 0,01% річних за користування кредитом. Посилаючись на виникнення у відповідача кредитної заборгованості за кредитним договором №107783307 від 20.07.2013 року у заявленому в позові до стягнення розмірі, а також на набуття в порядку відступлення прав вимоги позивачем прав вимоги до відповідача на стягнення заявленої до стягнення кредитної заборгованості, позивач надає суду в якості доказів таких обставин копії розрахунку заборгованості за договором кредиту №110527934 від 19.11.2013 року, виписки по особовим рахункам за угодою №110527934 від 19.11.2013 року, виписки по особовим рахункам за угодою № [NUMBER] та № [NUMBER] , договору №GL1N426202/1 відступлення прав вимоги від 25 липня 2024 року з копіями витягів з реєстру боржників. Разом з тим, такі докази, з огляду на їх зміст, фактично стосуються іншого договору (відрізняється номер та дата укладення), ані ж той, заборгованість за яким позивач просить стягнути з відповідача. Інших доказів, які б підтверджували наявність у відповідача непогашеної заборгованості за кредитним договором №107783307 від 20.07.2013 року, а також його виконання кредитодавцем в частині встановлення кредитного ліміту, стороною позивача не подано, а твердження про те, що кредитний договір №107783307 від 20.07.2013 року став обліковуватись як кредитний договір №110527934 від 19.11.2013 року не підтверджені жодними доказами. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами\~ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054,\~1055 ЦК України). За змістом ст.ст.202,\~205,\~207,\~626,\~639 ЦК України\~договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Нормою\~ст.1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.6,\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми\~ст.1050 ЦК України, в контексті положення\~ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Згідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст.530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому за змістом\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом положень ст.ст.512-514,\~516 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.16 ЦК України\~однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи та аналізуючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог,

Outcome: dismissed