Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду із даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №37902-04/2024. 29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. TOB «СВЕА ФІНАНС» набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 29700,00 грн, з яких: - \~ \~ \~ \~9000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; - \~ \~ \~ \~16200,00 грн - сума заборгованості за відсотками; - 4500,00 грн неустойка. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення кредитних коштів та припинив повертати кредит у строки, передбачені Кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному розмірі. Так, TOB «СВЕА ФІНАНС» просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за наведеним кредитним договором, за яким позивач набув право вимоги, в розмірі 29700,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд розглядати справу за його відсутності та згоден на заочний розгляд справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Її представником, адвокатом Голоденко Л.О., на адресу суду через систему «Електронний суд» скеровано відзив, у якому просять розглянути справу за відсутності представника відповідача та відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що позивачем не доведено факту укладення договору та надання відповідачу грошових коштів у кредит. Також вказують, що відповідачка не укладала з первісним Кредитором Договір про надання фінансового кредиту №37902-04/2024 від 29.04.2024 та не мала можливості це зробити, оскільки, станом на день укладання договору мала інше прізвище « [PERSON] », і не мала можливості укладати договір як « [PERSON] », з огляду на відсутність відповідних документів з таким прізвищем. Крім того, відповідачка не отримувала від Позивача повідомлення про заміну кредитора, відтак у відповідності до ст. 1082 ЦК України, Боржник не зобов`язаний здійснити платіж факторові, тому вважають, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» є неналежним позивачем у справі. Водночас, зазначена позивачем сума заборгованості не підтверджена відповідним детальним розрахунком, в тому числі розрахунку відсотків та неустойки. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №37902-04/2024, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. TOB «СВЕА ФІНАНС» набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 29700,00 грн, з яких: - \~ \~ \~ \~9000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; - \~ \~ \~ \~16200,00 грн - сума заборгованості за відсотками; - 4500,00 грн неустойка. Відповідачка не виконала свого обов`язку з повернення кредитних коштів у строки, передбачені Кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному розмірі. Вказаний договір споживчого кредиту між відповідачем та первісним кредитором підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0412. Розмір заборгованості по кредитному договору підтверджується графіком платежів, що є Додатком №1 до Договору №37902-04/2024, який також підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0412, та розрахунком заборгованості (а.с. 19-21). Встановлено також, що відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 79). Як передбачено\~ст. 627 ЦК України, відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52\~Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відзиві представником відповідачки заперечувався факт надання останній кредиту, факт підписання нею договору, та недоведеності суми заборгованості належними доказами. Проте суд не погоджується з викладеним обставинами у відзиві у зв`язку з наступним. Факт укладення договору про надання фінансового кредиту №37902-04/2024 підтверджується самим договором, заявкою-анкетою Клієнта на отримання фінансового кредиту паспортом споживчого кредиту, Додатком №1 до договору та інформаційним повідомленням про передачу персональних даних (а.с. 6-14). Вказані документи підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0412. Договір про надання фінансового кредиту №37902-04/2024 містить усі істотні умови кредитного договору щодо строковості, платності, зворотності, тощо. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання, зокрема, й електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі № 524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 (провадження № 61-16243св20). Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароляідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-10цс18) зазначено, що Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Відповідачка отримала кредит в розмірі 9000,00 грн, шляхом перерахування вказаних коштів на її картковий рахунок, який було обумовлено та зазначено в кредитному договорі карта № [NUMBER] . Вказане також підтверджено довідкою iPay.ua від 18.03.2025 (а.с. 22). Отже, наведені у відзиві обставини повністю спростовуються наданими позивачем доказами, які містяться в матеріалах справи. Також, посилання представника відповідача на ту обставину, що відповідачка на час укладення кредитного договору мала прізвище [PERSON] , що на їх думку ніби спростовує укладення такого договору, не заслуговує на увагу, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, відповідачка надала первісному кредитору свої персональні дані, вказавши при цьому прізвище [PERSON] , за що (достовірність наданих персональних даних) відповідальність несе лише остання. Водночас, як встановлено зі свідоцтва про шлюб, відповідачка дійсно мала прізвище [PERSON] , і наразі іменується прізвищем [PERSON] , що спростовує неможливість укладення останньою кредитного договору з прізвищем [PERSON] . Отже, з письмових доказів достовірно встановлено порушення зобов`язання зі сторони [PERSON] з приводу повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим обґрунтованою є заборгованість останньої перед первісним кредитором, а відтак і позивачем, заборгованості в розмірі тіла кредиту в розмірі - 9000,00 грн та процентів - 16200,00 грн. Водночас, нарахована відповідачці заборгованість зі сплати неустойки в розмірі 4000,00 грн є такою, що не ґрунтується на законі, відповідно суд вважає її застосування з боку позивача незаконною. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Правовий висновок, щодо аналізу п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. За таких обставин слід дійти висновку, що штрафи, неустойка, пеня та інші платежі, як захід відповідальності на період воєнного стану не нараховуються за такими договорами і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Дія п. 18 Прикінцевих положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами та розповсюджується як на відповідальність, визначену статтею 625 ЦК України, так і на інші види відповідальності, визначені відповідними кредитними договорами: штрафи, неустойку, пеню та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За вказаного обґрунтування, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підляже стягненню заборгованість в розмірі 25200,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 2\~057,34 грн. На підставі ст.ст.\~4,\~5,\~12,\~13,\~89,\~141,\~197,\~259,\~263-265,\~280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial