Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «Перший Український Міжнародний Банк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначала, що 17.11.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис№37329 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 34 744,55 грн. 30.11.2020 приватним виконавцем Юхименко О.Л. на підставі зазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Разом з тим, виконавчий напис був вчинений з порушенням закону, у нотаріуса були відсутні докази безспірності заборгованості, а тому нотаріус не мала права вчиняти зазначений виконавчий напис. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №37329 від 17.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 17.10.2025 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. АТ «Перший Український Міжнародний Банк» подало заяву про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 17.11.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №37329 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 34 744,55 грн. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовийрозгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процессуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на адресу суду подав заяву, у якій вказав на те, що визнає позов у частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що при подачі позову позивач не сплачував судовий збір, а представник відповідача визнав позовні вимоги, тобто відповідач набув права на оплату судового збору на 50%, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави 50% від суми судового збору, який повинен був бути сплачений позивачем, тобто 50% від суми 1211,20 грн.

Outcome: approved