Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

28 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2023 між\~ТОВ «Лінеура Україна»\~та [PERSON] укладено кредитний договір №4011581, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 18 000,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі № 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). 26.09.2023 року між Відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна»\~було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору згідно, якої суму кредиту було збільшено до 19 300,00 грн. На підставі договору факторингу N 26/08/2024 від 26.08.2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до останнього перейшло право вимоги до боржника за договором №4011581. Відповідач не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 42912,44 грн. У зв`язку з наведеним, просить стягнути вказаний розмір заборгованості, судові витрати у розмірі 2422,40 грн судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 20.08.2025 року представником відповідача адвокатом Войціховським А.В. було подано відзив на позовну, який обгрунтований тим, що ухвалою Господарського суду Волинської області у справі №903/329/24 від 18.03.2025 завершено процедуру погашення боргів боржника фізичної особи [PERSON] та припинено повноваження керуючого реалізацією майна [PERSON] . Вказана ухвала набрала законної сили негайно з моменту її прийняття відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КУзПБ. Оскільки кредитор, будучи належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] , не скористався своїм правом на пред`явлення вимог до боржника до затвердження плану реструктуризації боргів боржника та завершення процедури банкрутства фізичної особи, то вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю. 24.08.2025 року представником позивача Руденком К.В. було подано відповідь на відзив, у якому було повторно обґрунтовано підставність заявлених позовних вимог. 28.08.2025 року представником відповідача адвокатом Войціховським А.В. подано заперечення на відповідь на відзив, у якому вказано на відсутність спростування позивачем наслідків завершення процедури неплатоспроможності відповідача. Згідно ч. 3\~ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що 26.09.2023 між\~ТОВ «Лінеура Україна»\~та [PERSON] укладено кредитний договір №4011581, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 18 000,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі № 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). 26.09.2023 року між Відповідачем та Первісним кредитором було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору згідно, якої суму кредиту було збільшено до 19 300,00 грн. Кредитний договір та додатковий договір був укладений в електронному вигляді, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором P037, В365 відповідно. Згідно з довідками про переказ коштів, 26.09.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] було перераховано 18000,00 грн та 1300,00 грн. Таким чином судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Також судом встановлено, що 26.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», укладено Договір факторингу N 26/08/2024 від 26.08.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №4011581 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.09.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». З наданого позивачем розрахунку вбачається, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань заборгованість за Кредитним договором станом на 26.08.2024 року становить 42912,44 гривень, яка складається з: - \~ \~ \~ \~8006,28 грн заборгованість за кредитом; -34906,16грн заборгованість за нарахованими відсотками. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 18 березня 2025 року завершено процедуру погашення боргів боржника фізичної особи [PERSON] та припинити повноваження керуючого реалізацією майна [PERSON] . Встановлено, що вимоги перед АТ «Універсал Банк», ФОП [PERSON] та АТ «Перший Український міжнародний банк» до боржника, а також грошові вимоги кредиторів (їх правонаступників), які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] , не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, - визнати погашеними, а виконавчі документи за такими вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню. Зобов`язано органи Державної виконавчої служби закрити виконавчі провадження та зняти всі арешти та обмеження стосовно [PERSON] та виключити записи щодо [PERSON] з Єдиного реєстру боржників. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до змісту\~статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства\~(далі -\~КУзПБ) конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої Відповідно ч.6 ст.119 КУзПБ, з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 45 КУзПБ\~конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог. Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі N 922/928/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі N 607/6254/15-ц викладено правовий висновок про те, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Відповідно до змісту ухвали Господарського суду\~Волинської області\~від 18.03.2025\~у справі\~№ 903/329/24 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» не заявили свої вимоги до боржника [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи заборгованість за договором №4011581 від 26.09.2023 виникла до відкриття провадження у справі №903/329/24 про неплатоспроможність фізичної особи\~ [PERSON] ( до 17.04.2024) , а отже ухвала Господарського суду Волинської області від 18.03.2025, за результатами розгляду справи про неплатоспроможність поширюється на оспорювану заборгованість. Позивач не реалізував своє право на захист порушеного права на повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, станом на момент відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, а відтак такі вважаються погашеними. Таким чином, оскільки ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.03.2025 у справі № 903/329/24, серед іншого, встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений\~Кодексом України з процедур банкрутства\~строк, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, тому вимоги позивача не підпадають під вимоги, визначені ч. 2\~ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, то у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, сума сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача. Водночас представником відповідача заявлено 12\~000 грн витрат на правничу допомогу, які просить стягнути з позивача. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. До матеріалів справи додано договір № 26/25 про надання правничої допомоги від 20.08.2025, акт примнання-передачі послуг з детальним описом виконаних адвокатом робіт: -надання консультацій по суті спору, розгляд та аналіз документів, вивчення судової практики 3 год. 3600 грн; -підготовка та подання відзиву 4 год. 4800 грн; -аналіз відповіді на відзив, підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив 3 год. 3600 грн. Беручи до уваги порядок подачі доказів, складність судової справи, порядок розгляду (спрощене провадження без виклику сторін), оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте доцільним є стягнути з позивача 7000 грн, зменшивши заявлену суму до стягнення. Така сума відповідає принципам розумності та справедливості.

Outcome: approved