Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У липні 2025 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість у розмірі 69571,26 грн, суму судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір № 98119. Відповідно до умов договору, типом кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами. Перший транш в сумі 23810,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника та шляхом погашення заборгованості позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 220,0 % річних. Загальний строк кредитування 546 днів. 28.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" було укладено договір факторингу №28012025, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ "Факторинг Партнерс" право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 98119, укладеним з відповідачем [PERSON] . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 98119 від 18.02.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 69571,26 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту 23527,56 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43843,70 грн. та заборгованість за комісіями 2200 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, просить стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 18.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 98119. Відповідно до умов договору, типом кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами. Перший транш в сумі 23810,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника та шляхом погашення заборгованості позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.5 договору (індивідуальна частина) комісія за надання першого траншу складає 3809,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово у день укладення договору за ставкою 16,00 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено в п.п. 2.2.2 цієї індивідуальної частини. Згідно з п.п. 2.2.2 договору (індивідуальна частина) перший транш в сумі 23810,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в порядку: 20000,40 грн. на № рахунку/картку позичальника № [NUMBER] , у національній валюті та у розмірі 3809,60 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2 .5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.4 договору (індивідуальна частина) знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 грн. Загальний строк кредитування за цим договором становить 1278 днів (п. 2.6 договору (індивідуальної частини)). Згідно з п.п. 2.6.1 строк на який надається перший транш складає 546 днів. Договір про споживчий кредит № 98119 від 18.02.2022 року було підписано [PERSON] шляхом проставлення особистого підпису. Окрім того у розділі VII вказано договору вказано, що [PERSON] своїм підписом підтверджує, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини Договору та Графіку платежів за першим траншем отримав особисто в паперовій формі, а публічну частину Договору в електронному повідомленні на номер мобільного телефону вказаний мною в заявці на видачу кредиту та Договорі до підписання цієї індивідуальної частини. 28.01.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" було укладено договір факторингу №28012025, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ "Факторинг Партнерс" право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 98119, укладеним з відповідачем [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №28012025, що укладений між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", позивач набув права грошової вимоги до відповідача по договору №98119 у розмірі 69571,26 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту23527,56 грн.) та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43843,70 грн. та заборгованість за комісіями 2200 грн.. Вказаний розмір заборгованості узгоджується із розрахунком по договору №98119 від 28.01.2025 р. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст.629та ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Ч.ч. 1 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 23527,56 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43843,70 грн. Однак, не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 2200,00 грн. за кредитним договором № 98119, оскільки у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію за надання кредиту, тобто за дії для встановлення правовідносин, підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 гривень позивач надав договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 80 від 02.06 2025, тарифи. Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: partial