Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі\~ ТОВ «Свеа Фінанс») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 1592133 від 25.06.2024 у розмірі 27607,50 грн. Позов обґрунтовано тим, що 25.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладений Договір про надання споживчого кредиту № 1592133, відповідно до умов якого банк надав клієнту кредит у розмірі 4500 грн строком на 350 днів, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 1,5% відсотка на день. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. 20.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», укладено Договір Факторингу № 01.02-01/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до Додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-01/25 від 20.01.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1592133 складає 27607,50 грн, з яких: заборгованість по тілу 4500 грн, заборгованість по відсотках 14107,50 грн, пеня 9000 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч завчасно і наежним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не надав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні 19.11.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 11 год. 15 хв. 24.11.2025. Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладений Договір про надання споживчого кредиту № 1592133, відповідно до умов якого банк надав клієнту кредит у розмірі 4500 грн строком на 360 днів, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 1,5% відсотка на день. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання про надання споживчого Кредиту виконало повністю. На підставі укладеного договору на переказ коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-04-01, ТОВ «Пейтек» було успішно перераховано кошти на картку клієнта 25.06.2024 о 09:44:09 на суму 4500 грн, карта № [NUMBER] . Даний договір підписаний Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 29.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», укладено Договір Факторингу № 01.02-01/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 1592133. Згідно зіст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно дост. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідност. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положеньстатті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положеньст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Як встановлено судом, з дослідженого кредитного договору, його підписання відповідачем відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором та є безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, з якими позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредитних коштів. Кредитний договір позичальником підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в електронному кабінеті. Судом встановлено, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитними договорами. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З розрахунку заборгованості встановлено, що наявна заборгованість по Договору № 1592133 від 25.06.2024 в загальному розмірі становить 27607,50 грн, з яких: 4500 грн - заборгованість по тілу, 14107,50 грн - заборгованість за відсотками, 9000 грн - пеня. Отже, беручи до уваги те, що відповідач, отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернув, а також відсотки, у встановленому у договорі розмірі на користь позивача не сплатив, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення основного боргу та сплати відсотків підлягає задоволенню, що разом становить 18607,50 грн. Водночас, вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за Договором № 1592133, укладеним 25.06.2024 між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем, суд зазначає наступне. Так, згідно з доданими розрахунками позивачем за Договором № 1592133 від 25.06.2024 нараховано пеню в розмірі 9000 грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд зробив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українидо зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з 24.02.2022 і дотепер в Україні діє воєнний стан. Отже, нарахування позивачем штрафних санкцій за Договором про надання споживчого кредиту № 1592133 від 25.06.2024, - пені в розмірі 9000 грн у період дії воєнного стану є безпідставним, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з пропорційності задоволених вимог, в сумі 1979,49 гривень: 18607,50 грн х 100 % : 27607,50 грн х 2422,40 грн. = 1632,70 грн.

Outcome: partial