Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через свого представника Балюха Євгена Олександровича звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі\~позичальник або відповідач), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 18.03.2025 Товариство та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, уклали Кредитний договір № 18.03.2025-100001337 (далі\~Кредитний договір), за умовами якого Товариство надало позичальнику кредит в сумі 8000,00 грн. строком на 140 днів, дата повернення кредиту 04.08.2025, комісія за надання кредиту 1600,00 грн. За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до фіксованої незмінної процентної ставки у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Однак відповідач не виконав свого зобов`язання по договору, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість станом на дату звернення до суду в розмірі 24800,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - сума заборгованості по основному боргу; 11200,00 гривень - сума заборгованості по відсотках; 1600,00 гривень сума заборгованості по комісії; 4000,00 гривень сума заборгованості по неустойці. Ухвалою суду від 29.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19 листопада 2025 року. 03 листопада 2025 року в суд надійшов відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача - адвоката Зачепіло З.Я. У відзиві зазначає, що договір №18.03.2025-100001337 від 18.03.2025 року не містить ознаки Кредитного договору, вважає, що 18.03.2025 року ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] фінансову послугу шляхом укладення кредитного договору №18.03.2025-100001337 від 18.03.2025 року про надання споживчого кредиту, наголосивши, що даний договір не містить ознак кредитного договору. В казала, що надана копія договору не містить підпису [PERSON] , що позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача чи інших первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, вказала, що позивачем в позовній заяві не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору. На підставі викладеного, вважає позовну заяву необґрунтованою та передчасною, і такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. 07 листопада 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшла відповідь на відзив, за підписом представника позивача Ларіонова К.О. У відповіді на відзив просить позов ТОВ «Споживчий центр» задовольнити в повному обсязі, оскільки вказує, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би спростовував предмет доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Стверджує, що кредитний договір було укладено в електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової, одноразовий ідентифікатор, яким підписано договір, було надіслано відповідачу на вказаний ним номер мобільного телефону, а без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Відтак відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини відповідач належними та допустимими доказами не спростував. У зв`язку із запереченнями відповідача щодо вірності розрахунку спірної заборгованості, надав суду Картку субконто з детальним розрахунком заборгованості [PERSON] , просив суд поновити строк для подання доказу та прийняти його, зазначивши, що для його отримання, необхідно було більше часу, оскільки інформація перебувала в контрагента. Вказав, що наданий розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру. 17 листопада 2025 року в суд надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача - адвоката Зачепіло З.Я. У запереченні зазначає, що позивачем не доведено, що під час підписання умов і правил до договору, відповідач був ознайомлений саме з ними, не погоджується із сумою заборгованості по кредитному договору, вважає позовну заяву необґрунтованою та передчасною, і такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. Представниця позивача наголосила, що відсутнє підтвердження факту звернення позивача про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення. Учасники справи скористались своїми правами на подання суду заяв по суті справи, які судом прийняті до розгляду. Позивач, його представник, відповідач та його представник будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явились. При цьому, представник позивача в прохальній частині позовної заяви та у відповіді на відзив зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а розгляд справи просить здійснювати у відсутності представника позивача. Представник відповідача 03.11.2025 надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Згідно зі частиною другою\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи даний спір, суд дослідив докази долучені позивачем до позовної заяви, при цьому суд не вбачає підстав для поновлення строку для подання доказів та не бере до уваги розрахунок заборгованості, долучений до відповіді на відзив. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що ТзОВ «Споживчий центр» є юридичною особою, вид економічної діяльності якого 64.92 інші види кредитування (основний), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.10.2023. 18.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі кредитор) та [PERSON] (надалі позичальник, відповідач) шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено Кредитний договір № 18.03.2025-100001337 (далі\~Кредитний договір), за умовами якого Товариство надало позичальнику кредит в сумі 8000,00 грн. строком на 140 днів, дата повернення кредиту 04.08.2025, комісія за надання кредиту 1600,00 грн. За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до фіксованої незмінної процентної ставки у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~статті 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Нормою частини 2\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~частин третьої,\~шостої та\~сьомої\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»\~електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною.\~Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом:\~надсилання електронного\~повідомлення особі,\~яка зробила\~пропозицію укласти\~електронний договір,\~підписаного в\~порядку,\~передбаченому статтею\~12цього\~Закону;\~заповнення формуляра\~заяви (форми)\~про прийняття\~такої пропозиції\~в електронній\~формі,\~що підписується\~в порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону;\~вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення\~логічно пов`язані\~з нею.\~Електронний договір\~укладається і\~виконується в\~порядку,\~передбаченому Цивільним\~та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з преамбули кредитного договору (заявки) дана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, з якою позичальник ознайомився 18.03.2025 за вказаним посиланням. Згідно з п. 20 кредитного договору позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію зазначену в частинах 1,5 ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії», примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». Таким чином сторони уклали Кредитний договір № 18.03.2025-100001337 від 18.03.2025 (далі у тексті\~Кредитний договір). Згідно з пунктом 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальнику в розмірі та на умовах, встановленим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до Заявки кредитного договору №18.03.2025-100001337, дата надання кредиту 18.03.2025, сума кредиту становить 8000,00\~гривень, строк надання кредиту 140\~днів з\~дати його\~надання, стандартна процентна\~ставка у розмірі у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія за надання кредиту 1600,00 грн. На виконання умов Кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000,00 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача, яку той вказав при оформленні кредитного договору №18.03.2025-100001337. Як вбачається із інформаційної довідки ТзОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 75-0909 від 09.09.2025р., за підписом генерального директора Веліканова Є., 18 березня 2025 року успішно перераховано кошти в сумі 8000, 00 грн. на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 684020858. Отже, між сторонами на підставі укладеного Кредитного договору виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України, інших актів законодавства. Суд також встановив, що у подальшому відповідач свої зобов`язання, взяті на себе за Кредитним договором належним чином не виконав, борг за кредитним договором не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування вказаних обставин, а також доказів погашення заборгованості. При цьому, суд зазначає, що представник відповідача наводить суперечливі доводи у заявах по суті справи. Так, адвокат стверджує про те, що кредитний договір не підписано та кошти не надані, водночас, у запереченні на відповідь на відзив вказує, що «позивач не довів, що під час підписання умов і правил до договору відповідач був ознайомлений саме з цими умовами та правилами», «не погоджується із сумою заборгованості по кредитному договору», «вважає позовну заяву передчасною». Вказане, на переконання суду свідчить про намір відповідача ухилитися від виконання умов кредитного договору. Суд, перевіривши правильність нарахувань сум заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії за надання кредиту у доданій до позовної заяви довідки-розрахунку, дійшов висновку, що вони здійснені позивачем відповідно до умов укладеного договору та чинного законодавства: у розмірі, які передбачені Кредитним договором. При цьому, суд зазначає, що обрахунок розміру тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії за надання кредитних коштів згідно кредитного договору не є складним і для їх визначення достатньо інформації вказаної у довідці-розрахунку долученій до позовної заяви. Згідно з положеннями статей\~525,\~526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~на позичальника покладено обов`язок повернути кредит. Суд констатує, що у справі відсутні належні докази належного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості за кредитним договором, погашення боргу відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача за Кредитним договором №18.03.2025-100001337 від 18.03.2025р. суми заборгованості основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, суми заборгованості за процентами у розмірі 11200,00 грн та суми заборгованості по комісіі за надання кредиту у розмірі 1600,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за неустойкою. Позивач також ставить вимогу про стягнення з відповідача заборгованість з неустойки (пені) в сумі 4000,00 грн, оскільки останнім порушено зобов`язання визначені договором. Відповідно до частини першої\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України і триває дотепер. З огляду на вказані обставини позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позивача) неустойки за порушення зобов`язання. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за неустойкою у сумі 4000,00 гривень задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню у шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 20800,00 грн. Щодо доводу представника відповідача про обов`язок позивача звертатися до позичальника про дострокове погашення заборгованості суд зазначає наступне. Згідно умов кредитного договору, строк на який надано кредит становить 140 днів, з 18.03.2025 по 04.08.2025. Згідно графіку платежів, дата останнього платежу 04.08.2025. Відтак відсутні підстави для застосування положень договору про дострокове повернення коштів. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень згідно платіжної інструкції № СЦ00039706 від 18.09.2025. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2031,70 гривень.

Outcome: approved