Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

23 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказуючи, що в свідоцтві на право власності на вказаний житловий будинок серії [NUMBER] , виданому Клюською сільською радою Турійського району Волинської області 07 лютого 2002 року, допущено помилку в написанні її по батькові: зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] », що не відповідає записам в паспорті громадянина України, а також унеможливлює здійснення нею права власності в повному об`ємі, просила встановити факт, що вищевказаний правовстановлюючий документ належить їй [PERSON] . Заявниця у судове засідання не з`явилася, 07 листопада 2025 подала до суду заяву, в якій вказала, що подану до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує, просить її задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 20). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, 28 жовтня 2025 року подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просить розглядати справу без його участі (а. с. 18). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 07 лютого 2002 року на праві власності належить [PERSON] (а. с. 6). Аналогічні відомості щодо власника і об`єкта нерухомості зазначені у відомостях Комунального підприємства «ВОЛИНЬВОДПРОЕКТ» про реєстрацію права власності (а. с. 7). Відповідно до довідки Турійської селищної ради № 69 від 15 травня 2025 року, виданої на підставі записів в погосподарській книзі №3 за 2021-2025 роки села Тагачин Клюської сільської ради (особовий рахунок № [NUMBER] ) вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] (а. с. 11). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] заявниця [PERSON] народилася [INFO] в селі Грушівка Ковельського району Волинської області, місце проживання якої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5). Аналіз змісту вищевказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в них прізвище та ім`я власника, місцезнаходження житлового будинку є ідентичним, заявниця [PERSON] зареєстрована та проживає у вказаному житловому будинку, що, в свою чергу, об`єктивно підтверджує, що при оформленні вищезазначеного свідоцтва про право власності на житловий будинок допущена помилка в написанні по батькові власника: вказано « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Звертаючись до суду, заявниця вказувала, що встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житловий будинок необхідне для приватизації земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, та подальшого розпорядження цим майном, оскільки орган, який видав свідоцтво, на сьогоднішній день не існує, а іншим шляхом усунути зазначену помилку неможливо. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що розбіжності у написанні по батькові заявниці у паспорті та свідоцтві про право власності на житловий будинок унеможливлюють використання заявницею цих документів, надані заявницею докази на підтвердження факту, що має юридичне значення, у контексті положень статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право на майно, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved