Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У травні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на статті 526, 527,1054, 1050, 625, 626, 627, 628, 638 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №200120281 від 18 січня 2018 року в розмірі 23 473,67 грн та понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 422,40 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 січня 2018 року між АТ «Банк Форвард » та [PERSON] укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, а саме кредитний договір № 200120281 , відповідно до умов якого відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цих договорів. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти в обсязі та у строки, визначені кредитним договором, шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок позичальника. Термін повернення кредиту настав, але заборгованість у встановлені строки погашена не була. 25 липня 2024 року АТ «Банк Форвард » та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» уклали договір № GLIN 426202/1 про відступлення прав вимоги, за умовами якого відповідно до статті 512 ЦК України ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Банк Форвард», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 200120281 від 18.01.2018. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 200120281 від 18.01.2018 становить 23\~473,67 грн ( а.с. 3-5). Ухвалою судді від 23 травня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження\~у справі,\~визначено розгляд\~справи в\~порядку загального\~позовного провадження\~та призначено\~підготовче засідання\~на 18\~червня 2025\~року ( а.с. 108-109). Ухвалою суду від 18 червня 2025 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано в Славутицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) докази, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 30 червня 2025 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України ( а.с. 130-132). Ухвалою суду від 30 червня 2025 року відкладено підготовче засідання до 17 липня 2025 року на підставі пункту 1 частини другої статті 198, пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України ( а.с. 155-156). Ухвалою суду від 17 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 31 липня 2025 року ( а.с. 167-168). Ухвалою суду від 31 липня 2025 року судовий розгляд справи відкладено на 22 вересня 2025 року на підставі частини четвертої\~статті 223\~ЦПК\~України ( а.с. 178-179). У період з 05 серпня 2025 року по 01 вересня 2025 року головуюча у справі суддя Бабич Н. С. перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 07 жовтня 2025 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України ( а.с. 191-192). 07 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 22 жовтня 2025 року за клопотанням представника позивача на підставі пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України. 08 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Піндур М.М., надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник позивача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача зазначав, що з кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування строку дії картки (до 31.12.2022), а тому нарахування процентів після 01.01.2023 є безпідставним у розмірі 2 368,54 грн (13 667,87 11 299,33 грн.). Крім того, нарахування відсотків у розмірі 2\~149,59 також є безпідставним, оскільки з 24.02.2022 не нараховуються відсотки на прострочену суму заборгованості. Після закінчення строку кредитування з березня 2023 року по квітень 2023 року на погашення відсотків зараховується платіж у розмірі 800 гривень, тому заборгованість по відсоткам відсутня. Доказів того, що позичальник ініціювала продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц. Вказував, що нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Щодо комісії, посилаючись на постанови Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, від 25 січня 2023 року у справі № 752/4008/20, Закон України « Про споживче кредитування», зазначав, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Фактично в договорі встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачу щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені ним, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту та, що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому підстав для стягнення з відповідача комісії не має ( а.с. 223-227). 21 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від позивача, в інтересах якого діє представник [PERSON] , надійшли додаткові пояснення, в яких вона підтримала позовні вимоги. На зазначене представником відповідача у відзиві твердження про припинення нарахування процентів після спливу строку кредитування, вказала, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 за кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому. Поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Щодо стягнення комісії представник позивача зазначила, що за умовами договору [PERSON] зобов`язалась з моменту укладання договору сплачувати банку комісійні винагороди та інші платежі відповідно до діючих тарифів. Підписуючи даний договір відповідач погодилась, що вона до його підписання ознайомилась з усіма умовами, на яких банк здійснює кредитування, а також свідомо обрала умови кредитування, викладенні у кредитному договорі. Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зроблено висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково- касове обслуговування. Відповідач не зверталась до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із кредитором, якщо дійсно вважала встановлення комісії за управління кредитом за ставкою, що вказана у договорі від суми кредиту, несправедливою умовою. Відповідач певний період часу здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості, у тому числі заборгованості за комісією. Згідно з практикою Верховного Суду часткова сплата боржником заборгованості свідчить про визнання боргу і його складових. У постанові Верховного Суду у справі №916/2403/18 від 10.09.2019 зазначено, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі №911/3685/17. Отже, [PERSON] свідомо уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо видачі коштів кредитного договору та нарахування процентів, а позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» доведено вказану вище заборгованість належними та достатніми доказами ( а.с. 230-232). 22 жовтня 2025 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді Бабич Н.С. на лікарняному, призначено судове засідання на 13 листопада 2025 року. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату\~час і\~місце судового\~засідання\~повідомлений\~належним\~чином шляхом доставки судової повістки до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представника Дудченко К.В., що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с 239-240). У поданих представником позивача Дудченко К.В. додаткових поясненнях зазначено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача ( а.с.232 зв.ст.). Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Піндур М.М. у\~призначене судове \~засідання не\~прибули,\~про дату,\~час і місце якого\~повідомлені належним\~чином, шляхом доставки судової повістки до зареєстрованого електронного кабінету представника відповідача та у додаток «Viber» на номер телефону відповідача, зазначений нею у заявці на отримання судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується відповідними довідками про доставку ( а.с. 238-241). Представник відповідача- адвокат Піндур М.М. подав до суду клопотання, в якому він просив розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача ( а.с.242). Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої\~статті 247 ЦПК України. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 18 січня 2018 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг заповнила у ПАТ «Банк Форвард» опитувальник клієнта фізичної особи, у якому зазначила свої особисті персональні дані, відомості про фінансовий та майновий стан, надала згоду на обробку персональних даних ( а.с.9). 18 січня 2018 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до ПАТ «Банк Форвард» про відкриття поточного рахунку. Відповідно до відмітки банку відкрито рахунок № [NUMBER] ( а.с.10). 18 січня 2018 року між ПАТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено договір шляхом підписання сторонами Заяви (Оферти) №200120281 Інформаційний блок заяви (оферти) про надання та використання платіжної картки (далі- кредитний договір) ( а.с. 6-7). У зазначеній заяві [PERSON] просила: випустити на її ім`я платіжну картку, найменування та дизайн (за який стягується плата відповідно до Тарифів по карткам), вказані в ІБ: відкрити на її ім`я поточний рахунок (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватись в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки, з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити їй ліміт, в межах якого вона має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до ст. 1069 Цивільного кодексу України кредитування рахунку картки ( п. 1.1.-1.3). [PERSON] погодилась з тим, що складовою та невід`ємною частиною договору про картку будуть являтися Умови по карткам та Тарифи по карткам, примірники яких вона має, з якими ознайомлена та повністю згодна, їх зміст розуміє, та положень яких зобов`язується неухильно дотримуватись. Акцептом оферти про укладення договору про картку будуть дії банку по відкриттю рахунку картки; розмір ліміту буде встановлений банком самостійно на підставі відомостей, наданих нею банку, та повідомлений їй згідно Умов по карткам; строк дії ліміту під операції з карткою буде відповідати строку дії договору про картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по карткам); банк має право списувати на свою користь з рахунку картки грошові кошти в оплату платежів, що належать до сплати нею банку за будь-якими іншими договорами, укладеними нею з банком; Банк надасть їй, за наявності технічної можливості, віддалений доступ до автоматизованих систем дистанційного банківського обслуговування Інтернат - банк / Мобільний банк (надалі - Системи ДБО) ( п. 1.4.1-1.4.6). У розділі 3 заяви викладено умови договору, за якими [PERSON] просила банк: відкрити поточний рахунок у валюті - гривня, номер якого буде зазначено у Графіку платежів, який буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором, а також присвоїти номер кредитному договору (п. 3.1). Зарахувати кредитні кошти на рахунок в сумі, зазначеній в розпорядженні. Розмір бажаного кредиту буде зазначений в надісланому нею розпорядженні, який не може бути меншим 1 000,00 грн та не більше 19 999,00 грн з процентною ставкою та з щомісячною комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі, визначеному діючими тарифами банку на дату відправлення її розпорядження, на строк від 6 до 36 міс ( п. 3.2.). Не пізніше, ніж за 1 (один) робочий день, наступний за днем надання кредиту (зарахування суми кредиту на рахунок картки), переказати з рахунку на рахунок картки суму грошових коштів у розмірі суми кредиту, вказану в розпорядженні, зменшену на суми, вказані в графі «Страхова премія» (п.3.9.). Відповідач зазначила, що розуміє і погоджується з тим, що підставою прийняття банком її пропозиції про укладення з нею кредитного договору є отримання розпорядження банком за допомогою систем ДБО, із підтвердженням її бажання отримати кредитні кошти та проханням до банку акцептувати Розділ 3 цієї Заяви, а також перерахувати кредит на рахунок картки ( п. 3.11.1). Прийняттям (акцептом) банком Розділу 3 цієї Заяви будуть дії банку по зарахуванню кредитних коштів на рахунок та їх подальшого списання/ безготівкового перерахування з рахунку згідно з дорученнями клієнта, викладеними в п. 3 даної Заяви, здійснені в межах строку для відповіді, зазначеного в п. 3.12 цієї Заяви ( п. 3.11.2). Кредитний договір буде вважатись укладеними з дати виконання банком дій, вказаних в п. 3.11.2. цієї Заяви, незалежно від того, чи було повідомлення відправлене банком, а у разі відправлення банком - то незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане нею ( п. 3.11.3). Строк дії кредитного договору буде відповідати строку дії договору банківського обслуговування (якщо інше не буде обумовлено в Умовах/Умовах банківського обслуговування) ( п. 3. 11.4) . З пункту 7.4 договору вбачається, що [PERSON] погодилась з тим, що банк в повному обсязі повідомив її про наявні в банку умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, порядок обчислення процентних доходів, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій, предмет кожної супутньої послуги, обґрунтування вартості супутньої послуги, правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, фінансові умови договору про картку (включаючи вартість кредиту), які окрім Інформаційного блоку цієї Заяви містяться також в Умовах по карткам. [PERSON] також ознайомилась та підписала 18 січня 2018 року паспорт споживчого кредиту. Відповідно до паспорта споживчого кредиту позичальнику надається кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на суму 20\~000,00 грн строком на 13 місяців, який може бути збільшений згідно з Умовами надання та обслуговування платіжних карток. Процента ставка за кредитом складає 24%, тип процентної ставки фіксована (а.с.8). Як вбачається із розписки [PERSON] від 18.01.2018, 18 січня 2018 року у ПАТ «Банк «Форвард» вона отримала кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 31.12.2022 (а.с. 11). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, відкрив рахунок, на який перерахував кредитні кошти в межах встановленого ліміту, якими відповідач постійно користувалась, що підтверджується виписками з особових банківських рахунків (а.с. 15-71). Із деталізованого розрахунку заборгованості за договором кредиту №200120281 від 18.01.2018 [PERSON] вбачається, що станом на 24.07.2024 загальна сума заборгованості становить: 23\~473,67 грн, з яких: 11\~974,50 грн- тіло кредиту; 4\~518,13 грн- відсотки; 6\~981,04 грн - комісія ( а.с. 12-14). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051981566 від 24.06.2025, отриманого на виконання вимог ухвали суду від 18.06.2025, [PERSON] 06 лютого 2018 року уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 09 від 06.02.2018.Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.145-147). Отже, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . У пункті 1 частини першої статті\~512\~та статті\~514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» відступає новому кредитору, а новий кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором ( п. 1) ( а.с. 74-77). Згідно з п. 2 договору №GL1N426202/1 новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває всі права кредитора за Основними договорами. Відповідно до п. 4 договору №GL1N426202/1 сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 69349284,90 грн (ціна договору). Загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор, та яка підлягає сплаті новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів, складає 70 122 419,74 грн, без ПДВ. Відповідно до платіжної інструкції № 4170 від 23.07.2024, копія якої знаходиться в матеріалах справи, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок АТ «Банк Форвард» грошові кошти у розмірі 70 122 419,74 грн, без ПДВ, як оплату за лот GL1N426202, переможець ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ціна продажу 70122419,74 грн, без ПДВ ( а.с. 78). Згідно з витягом з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024 (додаток №1 до договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги), підписаного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АТ «Банк Форвард», до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 200120281 від 18.01.2018 на загальну суму 23\~473,67 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту -11\~974,50 грн; заборгованість за відсотками - 4 518,13 грн; заборгованість за комісією - 6\~981,04 грн ( а.с. 77). 08 квітня 2025 року позивач надіслав [PERSON] письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповіді відповідач не надала і заборгованість не погасила (а.с. 79, 89-94). Таким чином, на підставі договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 200120281 від 18.01.2018 перейшло до позивача. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №200120281 від 18.01.2018, наведеним ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у позовній заяві, станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 473,67 грн (а.с. 4). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( частина перша статті 13 ЦПК України) За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Проценти за користування кредитом, проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований частиною першою статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ( частини перша, друга статті 89 ЦПК України). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц). Із наданих позивачем доказів суд встановив, що 18 січня 2018 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200120281. На підтвердження виконання АТ «Банк Форвард» зобов`язань за кредитним договором надано банківські виписки з особових рахунків [PERSON] , з яких вбачається, що банк відкрив їй рахунок, надав у користування кредитні кошти, якими вона постійно користувалася, але вчасно не повертала, тому виникла заборгованість ( а.с. 15-70). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість становить 23 473,67 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11\~974,50 грн; заборгованість за відсотками 4\~518,13 грн; заборгованість за комісією 6 981,04 грн ( а.с. 12-14). Факт правонаступництва, за яким до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли права кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором №200120281 від 18.01.2018, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, копії яких додані до позовної заяви: договором №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024; платіжною інструкцією № 4170 від 23.07.2024, відповідно до якої ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок АТ «Банк Форвард» грошові кошти у розмірі 70 122 419,74 грн як оплату за лот GL1N426202, переможець ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ціна продажу 70122419,74 грн та витягом з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024 (додаток №1 до договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги), підписаного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АТ «Банк Форвард», згідно з яким до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 200120281 від 18.01.2018 на загальну суму 23 473,67 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту- 11\~974,50 грн; заборгованість за відсотками - 4 518,13 грн; заборгованість за комісією- 6\~981,04 грн ( а.с. 74-78). Факт укладення кредитного договору відповідач не спростувала. Виходячи з викладених обставин, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та підписали кредитний договір №200120281 від 18.01.2018, відповідач [PERSON] отримала платіжну картку, якою вона постійно користувалась, що підтверджено виписками з відповідних рахунків, суд вважає, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують наявну заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11\~974,50 грн та за процентами за користування кредитом у розмірі 4\~518,13 грн. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі. Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі та відсилання клієнту. Згідно з пунктом 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Отже, виписка про рух коштів по рахунку є тим документом, який підтверджує розмір заборгованості. Доводи представника відповідача про неправомірність нарахування процентів після 01 січня 2023 року та після 24 лютого 2022 року, судом до уваги не приймаються, оскільки як вбачається із наданих позивачем доказів, проценти нараховані відповідно до умов укладеного договору, як проценти за користування кредитними коштами, а не як неустойка, штраф чи пеня. Вимоги в порядку статті 625 ЦК України не заявлялися. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісію в розмірі 6\~981,04 грн, суд виходить з такого. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З аналізу вказаних правових норм слідує, що сторони повинні забезпечити виконання умов, визначених ними в договорі. У кредитному договорі №200120281 від 18.01.2018, укладеному між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] не передбачено ні розміру, ні порядку та умов нарахування та виплати комісії. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про\~споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за розрахунково-касове обслуговування та комісію за обслуговування кредиту, в тому числі комісію за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (комісії за розрахунково-касове обслуговування банку, у якому відкритий рахунок кредитодавця (під час зарахування коштів у рахунок погашення споживчого кредиту), страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі], які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом). Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про\~споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про\~споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про\~споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 7.4\~ кредитного\~договору \~№200120281\~від 18.01.2018\~передбачено,\~що [PERSON] \~погодилась з\~тим,\~що банк\~в повному\~обсязі повідомив\~її про\~наявні в\~банку умови\~кредитування та\~орієнтовну сукупну\~вартість кредиту,\~порядок обчислення\~процентних доходів,\~перелік,\~розмір і\~базу розрахунку\~всіх комісій,\~предмет кожної\~супутньої послуги,\~обґрунтування вартості\~супутньої послуги,\~правило,\~за яким\~змінюється процентна\~ставка за\~кредитом,\~фінансові умови\~договору про\~картку (включаючи\~вартість кредиту),\~які окрім\~Інформаційного блоку\~цієї Заяви\~містяться також\~в Умовах\~по карткам. Враховуючи, що умови кредитного договору №200120281 від 18.01.2018 не містять конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, що пов`язані з обслуговуванням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, і позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію без визначення підстав її нарахування, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Проте, позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх розміру зі споживачем при укладенні вказаного кредитного договору, оскільки надані суду докази, які є складовою частиною кредитного договору, такої інформації не містять. Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідача [PERSON] не виникло обов`язку сплачувати комісію. Тому суд погоджується з доводами представника відповідача, наведеними у\~відзиві на позовну заяву, щодо неправомірності нарахування комісії\~за кредитним договором №200120281 від 18.01.2018 у розмірі 6\~981,04 грн. Інші доводи, наведені у письмових поясненнях представником позивача та представником відповідача у відзиві на позовну заяву, висновків суду не спростовують. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11\~974,50 грн та процентами в розмірі 4\~518,13 грн, всього на загальну суму 16\~492, 63 грн. У іншій частині позовні вимоги необґрунтовані, тому задоволенню не підлягають. За правилами частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 16 492,63 грн х100 %: 23 473,67= 70,26%) у сумі 1\~701,98 грн ( 2\~422,40 грн х 70,26 %:100 %) = 1\~701,98 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial