Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

В жовтні 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2022 року, який було розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 липня 2025 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, прочинаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, жодних заяв від його імені до суду не надходило, правом подання відзиву не скористався. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Згідно ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2022 року, який було розірвано заочним рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 липня 2025 року. Під час перебування у шлюбі у сторін у даній справі [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 квітня 2024 року. Згідно копії акту обстеження місця проживання №171 від 24 вересня 2025 року, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] та чотирма іншими особами. Позивач вказує, що батько дитини добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів, визнання відповідачем позову. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі частині з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до повноліття дитини. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved