Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 07.06.2023 року позивач на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 860, придбав у приватну власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Невдовзі після придбання квартири надійшла квитанція на оплату житлово-комунальних послуг, зі змісту якої вбачається, що за квартирою з боку КП «Дніпроводоканал» ДМР обліковується заборгованість у розмірі 12960,29 грн. Позивач звертався письмово до відповідача з проханням провести перерахунок по особовому рахунку, однак останній запропонував позивачу самостійно вирішувати відповідне питання із попередніми власниками квартири. 20.03.2024 року позивач повторно звернувся до відповідача із Вимогою провести перерахунок заборгованості по особовому рахунку. Суть звернення полягала у тому, що відповідач безпідставно зарахував на особовий рахунок квартири заборгованість інших осіб, зокрема заборгованість, що виникла у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, КП «Дніпроводоканал» ДМР, продовжуючи грубо порушувати права, свободи та законні інтереси позивача повторно відмовило у виключенні з особового рахунку заборгованості інших осіб. Тому позивач просить суд зобов`язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників квартири за період до 07 червня 2023 року та виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , заборгованість власників квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Ухвалою суду від 01.01.2025 відкрите провадження у справі, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов?язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, питання щодо зобов?язати відповідача виключити з особового рахунку № [NUMBER] заборгованість за нараховані послуги водопостачання та водовідведення попередніх власників квартири за адресою: [ADDRESS] за період до 07 червня 2023 року і не передбачене серед способів захисту цивільних прав та інтересів. Щодо позовних вимог [PERSON] пояснюють наступне, що згідно електронної бази даних КП «Дніпроводоканал» по особистому рахунку № [NUMBER] нарахування проводяться за показниками приладу обліку холодної води. Відповідно до виконання рішення суду від 03.08.2022 справа № 932/42/22 за позовною заявою [PERSON] до КП «Дніпроводоканал» про зобов?язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, підприємством 08.02.2023 заборгованість у розмірі 11017 грн. 97 коп. було виключено з особового рахунку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) та зараховано на особовий рахунок № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), де уповноваженим власником був [PERSON] - боржник за наданні послуги та попередній власник квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 237 від 08.10.1999р., виключення з актів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою сплинув строк позовної давності чи розподіл боргів на особових рахунках відноситься до виключної господарської діяльності підприємства. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складати зведені облікові документи. Оскільки особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий КП «Дніпроводоканал» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства, списання, переведення чи розподіл з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом КП «Дніпроводоканал», а не обов?язковим. Згідно листа з роз`ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 12/1-64 від 17.05.2007 року списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. У разі оформлення особового рахунку новим квартиронаймачем/власником, останній за участю попереднього власника чи балансоутримувача повинен був перевірити наявність заборгованості за житловим приміщенням, яким він збирається користуватися/володіти у майбутньому та вразі незгоди отримати майно у користування/володіння за яким рахується заборгованість із теплопостачання мав право відмовитись від користування/володіння таким майном та укладення відповідної угоди. Виходячи з наведеного, відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з заявленими позовними вимогами, саме до КП «Дніпроводоканал». Підприємством права позивача не порушені, спір між сторонами відсутній. Позивачка та члени її родини які проживали разом та користувались житловим приміщенням та вели спільне господарство, повинні нести спільну солідарність за наданні комунальні послуги. Згідно ст.32 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач вносить плату за надання послуг з питного водопостачання за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Згідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов?язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Тому відповідач вважає, що нарахування за надані послуги водопостачання та водовідведення, які надавались позивачу відповідачем, проводилось у відповідності до чинного законодавства. А позивач в порушенні вказаних норм не надав жодних доказів на обгрунтування своїх вимог, тому його вимоги є безпідставними та просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач у тексті відзиву визнає той факт, що ним на особовий рахунок № [NUMBER] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зарахована заборгованість [PERSON] , що виникла за користування послугами водопостачання та водовідведення квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у сумі 11017,97 грн. Відповідач вважає, що має право вимагати від позивача сплати даної суми, не обґрунтовуючи відповідну позицію посиланнями на приписи чинного законодавства України. Також зазначає, що заявлені позивачем позовні вимоги цілком і повністю побудовані на положеннях чинного законодавства України, зокрема щодо недопустимості покладення на особу зобов`язання по сплаті чужої заборгованості, крім випадку, якщо відповідна особа взяла на себе відповідні зобов`язання в силу закону або договору. Тому просить суд задовольнити його позов в повному обсязі. Судом встановлено, що 07.06.2023 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №860, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко М.В., позивач придбав у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав, власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №860, посвідченого 07.06.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко М.В. Згідно Рахунку-повідомлення за комунальні послуги за червень 2023 року №19595 за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.06.2023 борг за послуги водопостачання та водовідведення становить 12453,42 грн. Згідно листа КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради від 27.07.2023 року на звернення позивача повідомлено, що питання заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на момент укладання зазначеного вище договору купівлі-продажу квартири позивачу необхідно вирішувати з попереднім власником квартири. Станом на 07.07.2023 заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] становить 13071,95 грн. 20.03.2024 року [PERSON] направив до КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради Лист досудового врегулювання спору, яким просив зробити перерахунок за особовим рахунком № [NUMBER] по [ADDRESS] боргових зобов`язань та виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] по [ADDRESS] заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення попередніх власників за період до 07.06.2023 року. 02.04.2024 КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надало відповідь [PERSON] , в якій зазначають, що відповідно до рішення Бабушкінського районного суду від 03.08.2022 по справі №932/42/22 за позовною заявою [PERSON] до КП «Дніпроводоканал» зобов`язано КП «Дніпроводоканал» провести перерахунок власників квартири за період до 04.08.2020 року (особовий рахунок [NUMBER] за адресою [ADDRESS] ) у сумі 11017,97 грн. 08.02.2023 було виключно заборгованість на попереднього власника (договір купівлі-продажу квартири від 04.08.2020 року) та зараховано на особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . Станом на 15.03.2024 заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] становить 13233,07 грн. Таким чином, судом встановлено, що зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] по квартирі адресою: [ADDRESS] виникла станом на 01.06.2023 борг у розмірі 12453,42 грн, тобто до придбання позивачем 07.06.2023 у власність вищевказаної квартири та до початку користування послугами, які надаються відповідачем до вказаної квартири. Разом з цим, відповідачем не наведено доказів виникнення саме у позивача зобов`язань по погашенню заборгованості за надані ними житлово-комунальні послуги, яка виникла у попереднього власника квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені у статті 11 ЦК України. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у статті 509 ЦК України. Відповідно до зазначеної правової норми зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як передбачено статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №860, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко М.В., згідно з яким позивач став власником вказаної квартири, цей договір не містить застережень про переведення боргу попереднього власника на нового власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу. Вказана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 686/6276/19, провадження № 61-3604 св 20. Суд не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві, щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та зобов`язати КП «Дніпроводоканал» ДМР виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників квартири за період до 07 червня 2023 року та виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , заборгованість власників квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 968,96 грн., оскільки позивач на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved