Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила в судовому порядку: -скасувати реєстрацію за відповідачем [PERSON] права власності, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 1945096251101 на житловий будинок [ADDRESS] -визнати за позивачем право власності на спірного будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] (1/4) та [PERSON] (2/4). В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є родичем останніх, а саме племінницею [PERSON] та двоюрідною сестрою [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Позивач стверджувала, що після його смерті спадщину прийняла його тітка [PERSON] (1/2), яка померла [INFO] та за правом представлення тітки [PERSON] її діти позивач та третя особа по справі [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину позивачу не видано, оскільки 24.10.2019 державний реєстратор виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко А.В. прийняла рішення №49339435 про реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачем. Рішення прийнято на підставі технічного паспорта ТОВ «Нове БТІ» від 18.10.2019, який є лише документом про технічні характеристики об`єкта нерухомості. Позивач вважала, що вказані обставин є достатніми для скасування такого рішення реєстратора із визнанням за нею права власності в порядку спадкування на спірного будинку. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідач позов не визнала, скористалась процесуальним правом надання відзиву. Так, відповідач стверджувала, що за загальними принципами цивільного судочинства судовому захисту підлягає порушене, невизнане, оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, а передумовою для застосування статті 392 ЦК про визнання права власності є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Враховуючи, що беззаперечних доказів родинних відносин позивача із [PERSON] немає, по справі відсутні жодні докази про правовий статус спірного будинку як спадкового майна цієї особи, відсутні докази прийняття спадщини на частину спірного будинку [PERSON] , позивач не наділена правом спадкоємця на оспорювання спірної державної реєстрації права власності відповідача, що також виключає і визнання за нею права власності на частину спірного майна в порядку спадкування за судовим рішенням. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. повідомлений про розгляд справи, подав письмову заяву, якою вважав можливим задоволення позову. Третя особа\~державний реєстратор\~виконавчого комітету\~Южненської міської\~ради Одеської\~області Голубенко\~А.В. повідомлена про розгляд справи, пояснень по суті спору не надала. Третя особа [PERSON] повідомлений про розгляд справи, пояснень по суті спору не надав. Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав : Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Так, судовий захист в Україні є широким і спрямований на забезпечення повної реалізації конституційного права на судовий захист. Спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права. У Книзі 6 ЦК України «Спадкове право» не визначено визнання права власності на спадщину як спеціального способу захисту прав спадкоємців. У пункті 1 частині 2 статті 16 ЦК передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права. Додатково серед способів захисту саме права власності виокремлено захист права власності (стаття 392 ЦК). Так, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Законодавством визначений нотаріальний порядок оформлення права на спадщину (глава 89 ЦК України). Відповідно до пункту 23 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. При\~цьому судом\~має бути\~чітко встановлена\~наявність конкретного\~спадкового майна,\~вчасне звернення\~особи із\~відповідною заявою\~про прийняття\~спадщини;\~позивач має\~надати суду\~докази,\~що підтверджують\~неможливість оформлення\~права на\~спадщину у\~нотаріальному порядку, що він з об`єктивних причин не має можливості виконати усі вимоги нотаріуса. В порядку ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України). Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам удового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З наданих сторонами доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 31,8 кв.м., житловою 34,9 кв.м., який складається з літ «А» -житловий будинок, літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В» - гаражу, літ. «Г» - сараю, № 1-4 огорожі, І мостіння. Право власності підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав, довідка №357356895, витягом з Державного реєстру речових прав, довідка №1861135436. Підставою виникнення права є технічний паспорт від 18.10.2019 ТОВ «Нове БТІ» № 0027262. Підставою внесення запису до Державного реєстру речових прав стало рішення державного реєстратора виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко А.В. №49339435 про реєстрацію права від 24.10.2019 (реєстраційна справа 1945096251101 Управління державної реєстрації Юридичного департаменту ОМР). Технічний паспорт є документом про технічні характеристики об`єкта нерухомості. Його головна функція це опис технічних характеристик об`єкта (площа, планування, стан конструкцій, тощо) Технічний паспорт не замінює правовстановлюючий документ (наприклад, договір купівлі-продажу, свідоцтво про право на спадщину, рішення суду тощо), не підтверджує право власності. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до постанови КМУ від 25.12.2015 №1127. Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р.: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); 3) документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); 4) документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності). Для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності). За матеріалами спадкової справи №13/2018, індекс справи 02-14, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. вбачається, що позивач [PERSON] , третя особа по справі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини. 11.07.2023 листом №51/02-14 нотаріус повідомив всіх цих осіб про відсутність правоустановчих документів на жодне майно померлого, неможливість встановлення родинних відносин між всіма цими особами та померлим [PERSON] через недостатність документів та наявні в них помилки. Свідоцтва про на спадщину не видані. Правовий статус нерухомого майна в Україні визначається як особливий режим для земельних ділянок та об`єктів, які з ними нерозривно пов`язані, а також для повітряних і морських суден та космічних об`єктів. Так, такі об`єкти підлягають спеціальному порядку набуття, володіння, користування, відчуження та державної реєстрації прав. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Жодні докази на підтвердження права власності [PERSON] на спірний житловий будинок, час, порядок, його набуття по справі відсутні, а твердження позивача, що такий будинок увійшов до спадкової маси, тобто до майна спадкодавця, яке належало спадкодавцю на момент його смерті та перейшло до спадкоємців є голослівними. Факт прийняття спадщини [PERSON] також не доведений позивачем, спростовується вищезазначеними матеріалами спадкової справи, листом нотаріуса 11.07.2023 листом №51/02-14. Надана позивачем довідка цього ж нотаріуса від 18.10.2023 № 130/01-16 про прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] відомостей про конкретне спадкове майно цієї особи не містить; сам по собі факт заведення спадкової справи не означає автоматичне прийняття спадщини, а єдиним документом який посвідчує прийняття спадщини є свідоцтво про право на спадщину. Надані позивачем докази на підтвердження її родинних відносин із [PERSON] (актові записи, паспортні відомості, свідоцтва, тощо) є суперечливими, в той час як повинні бути логічно пов`язаними та підтверджувати кровний зв`язок між особами. Рішення суду про факт родинних відносин, яким шляхом дослідження інших доказів могли бути усунені розбіжності у вищезазначених документах, судами не ухвалювалось. Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами відповідача, що позов не є доведеним позивачем, [PERSON] не набула право спадкоємця на оспорювання державної реєстрації права власності відповідача, а визнання за позивачем права власності на частину спірного майна в порядку спадкування за судовим рішенням суперечить вимогам закону, системі права, меті судочинства.

Outcome: dismissed