Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Представник позивача - адвокат Губина А.Ю. звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] . Батьком нашої дитини є [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом із позивачем та знаходиться на повному матеріальному утриманні. Неодноразово звертаючись до Відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачувати аліменти на утримання дитини, результатів не дало, тому [PERSON] змушена звертатися до суду з приводу способу виконання Відповідачем свого обов`язку утримувати дитину. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.10.2025 року позов було залишено без руху. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.10.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Губина А.Ю. подала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи провести без участі позивача та представника, позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідачі були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, вони не повідомляли суд про причини неявки, ними не подано відзив, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області від 02.09.2009, актовий запис №540 з якого вбачається, що державна реєстрація проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 22.08.2025 р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 22.08.2025р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачу з сином не надає. Згідно ч. 1 ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач в порядку\~визначеному законодавством України, від обов`язку утримувати сина не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено. Згідно ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на двох дітей буде 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання сина є порушенням обов`язку [PERSON] піклуватися про свою дитину, а тому суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на його утримання. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1ст. 191 СК України, ч. 1\~ст.\~430\~ЦПК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. В силу вимогст.141ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved