Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

У січні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Сеньок Оксана Анатоліївна звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 21 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року по справі № 161/14658/22. За час шлюбу подружжям було придбане наступне майно: 1.Група нежитлових приміщень № 10 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 56,5 м? (спірне приміщення). Правовстановлюючий документ: договір купівлі-продажу від 13 жовтня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко С.Ю. (номер в реєстрі № 1091); Відомості про реєстрацію права власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13 жовтня 2020 року, індексний номер: 54554534; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 2140670332224. Вартість приміщення за договором купівлі-продажу від 13 жовтня 2020 року складає: 1 225 875,93 грн; 2.Ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, cерійний номер: L6NOCV17T194267; Дата придбання: 29 листопада 2020 року, видаткова накладна № РО3033116441, гарантійний талон № 20201129160251. Ціна склала: 37 777,00 грн; 3.Кредитні зобов`язання за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, [PERSON] було передано в іпотеку спірне приміщення, згідно договору іпотеки № 3071218117-ДІ-1/1 від 13 жовтня 2020 року, про що в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 13 жовтня 2020 року внесено запис про обтяження, реєстраційний номер обтяження: 54554534. Після розірвання шлюбу в користуванні та розпорядженні відповідача залишилось зазначене спірне майно. Оскільки, право власності на спірне приміщення оформлене на відповідача, і домовитись сторонам про спільне розпорядження та користування приміщенням в позасудовому порядку не вдалося, позивач звертається до суду з даним позовом та просить суд: 1. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності в рівних частках на наступні об`єкти: а) групу нежитлових приміщень № 10 в буд. [ADDRESS] , загальною площею 56,5 м?; б) ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, серійний номер: L6NOCV17T194267 вартість якого становить 37 777,00 грн; в) грошові зобов`язання за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». 2. Поділити спільне майно подружжя шляхом: а) виділення та визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину групи нежитлових приміщень № 10 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 56,5 м?; б) виділення та визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину групи нежитлових приміщень № 10 в буд. [ADDRESS] , загальною площею 56,5 м?; в) розподілу в рівних частках між [PERSON] та [PERSON] грошові зобов`язання (по 1/2 частці кожному) за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»; г) залишити в володінні та користуванні [PERSON] ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-кого Сергія BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, серійний номер: L6NOCVJ 7T194267 вартістю 37 777,00 грн; д) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 18 888,50 грн. за належну [PERSON] частку вартості ноутбука Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, ceрійний номер: L6NOCV17T194267. 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 21 травня 2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якій відповідач просив суд: 1. Визнати за [PERSON] право власності на наступне сумісне майно та об`єкти: а) Група нежитлових приміщень № 10 у буд. [ADDRESS] , загальною площею 56,5 м2; б) Ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, Серійний номер: L6NOV17T194267. 2. Визнати за [PERSON] : а) транспортний засіб марки «АВТОБАН VT2130» (Food Truck Фуд Трак) vin: [NUMBER] , рік випуску 2015, свідоцтво про реєстрацію: [NUMBER] від 23 вересня 2023 року, (обладнання під надання послуг мобільного харчування); б) обладнання, яке було придбано для ведення бізнесу на «АВТОБАН VT2130» (Food Truck Фуд Трак): - Паро конвекційна піч UNOX XFT133 Arianna 37 558,00 грн.; - Морозильна ларь ARDESTO FRM-200E 4 958,00 грн.; - Ноутбук Asus K55VD 10 500,00 грн.; - Інше кухонне обладнання, на суму 40 000,00 грн.; Загальною вартістю 288 666,60 гривень. 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості приміщення та ноутбука, з урахуванням заборгованості за кредитами, які залишилися на погашенні у [PERSON] , та вартості транспортний засіб марки «АВТОБАН VT2130» (Food Truck Фуд Трак) з обладнанням. 4. Зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] власні речі, які залишилися у [PERSON] , а саме: Комбопідсилювач Ibanez T30 U Trobadour с/н: [NUMBER] ; Запонки Svarovski, інші власні речі, які залишилися в квартирі після розірвання шлюбу. 5. Здійснити розподіл судових витрат між сторонами. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 01 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Носовицького Григорія Анатолійовича надійшла заява, якою було усунуто недоліки, визначені в ухвалі суду від 06 червня 2024 року. Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя прийнято до спільного розгляду разом з первісною позовною заявою. 13 лютого 2025 року на адресу суду від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Сеньок Оксани Анатоліївни надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому сторона відповідача за зустрічним позовом вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Вимога про визнання за [PERSON] права власності на спірне приміщення суперечить принципу рівності часток подружжя в спільному сумісному майні при його поділі, оскільки, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню. Доказів існування обставин, на підставі яких суд може відступити від принципу рівності часток подружжя в спільному сумісному майні при його поділі суду не надано. Щодо рухомого майна (Food Truck Фуд Трак та речі кухонного обладнання) зазначила, що воно не має статусу спільного сумісного майна подружжя, оскільки не було придбано у власність жодним із подружжя під час шлюбу та не було використане для потреб та інтересів сім`ї. Також вказала, що вимога про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] різниці вартості приміщення та ноутбука, з урахуванням заборгованості за кредитами, які залишилися на погашенні у [PERSON] , та вартості транспортного засобу марки «АВТОБАН VТ2130» (Food Truck Фуд Трак) з обладнанням не відповідає принципам поділу спільного сумісного майна, оскільки [PERSON] не надавала згоди на одержання компенсації за частку у спірному приміщенні, яке перебуває у спільній сумісній власності сторін, а Food Truck Фуд Трак з обладнанням не відноситься до спільного сумісного майна сторін набутого у шлюбі. Крім того, кредитні зобов`язання, заявлені позивачем, також не відносяться до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, оскільки цільове отримання коштів у кредит було визначено, як використання їх [PERSON] як ФОП для здійснення підприємницької діяльності, а тому вважаються його особистим майном. На підставі викладеного, представник відповідача за зустрічним позовом просила суд визнати за [PERSON] право власності на ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, серійний номер: L6NOCV17T194267 та у решті позовних вимог за зустрічною позовною заявою - відмовити. 18 лютого 2025 року на адресу суду від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Носовицького Григорія Анатолійовича надійшла відповідь на відзив, у якій звертає увагу суду, що в процесі поділу спільного майна подружжя, крім майна, яке було набуте під час шлюбу подружжям, враховуються також боргові зобов`язання подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Щодо переліку рухомого майна (Food Truck Фуд Трак та речі кухонного обладнання) зазначив, що все сумісне набуте майно було придбане за кошти відповідача за первісним позовом та було використане для потреб та інтересів сім`ї, оскільки [PERSON] до розірвання шлюбу офіційно та фактично не працювала, була на утриманні. Кредитні зобов`язання, які не пов`язані з [PERSON] як з ФОП, були використані на сімейні потреби, а отже, в інтересах сім`ї. Щодо п. 3 зустрічних позовних вимог вказав, що у приміщенні після розірвання шлюбу був зроблений ремонт, отже, до нього не може бути застосований принцип рівності часток подружжя в спільному сумісному майні при його поділі. На підставі викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві; визнати за [PERSON] право власності на ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, серійний номер: L6NOCV17T194267; у задоволенні позовних вимог [PERSON] за первісним позовом відмовити повністю. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Носовицького Григорія Анатолійовича про призначення судової експертизи було залишено без задоволення. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги первісної позовної заяви та просила задовольнити. У задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та його представник вимоги зустрічної позовної заяви підтримали та просили задовольнити. У задоволенні вимог первісної позовної заяви просили відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що з 21 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року по справі № 161/14658/22. За час шлюбу подружжям було придбане наступне майно: -група нежитлових приміщень № 10 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 56,5 м.кв., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2020 року, укладеного між [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] на підставі довіреності від 28 січня 2020 року за реєстровим № 376, та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1091; -ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, cерійний номер: L6NOCV17T194267, що підтверджується видатковою накладною № РО3033116441 від 29 листопада 2020 року та гарантійним талоном № 20201129160251 від 29 листопада 2020 року. Ціна склала: 37 777,00 грн; -кредитні зобов`язання за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, між сторонами додатково було укладено договір іпотеки № 3071218117-ДІ-1/1 від 13 жовтня 2020 року та договір поруки № 3071218117-ДП-1/1 від 13 жовтня 2020 року. Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами 1 та 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У правовідносинах, які розглядаються судом, спір стосується поділу спільного майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Тлумачення ст. 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Вирішуючи спори між подружжям про майно, потрібно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц. Аналогічними міркуваннями неодноразово керувався Верховний Суд, зокрема, у постанові від 08 квітня 2024 року у справі № 639/2542/22, що свідчить про усталеність правозастосовної практики. Частинами 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22). При цьому суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). Суд встановив, що на заявлений у первісному та зустрічному позовах обсяг нерухомого майна (група нежитлових приміщень № 10 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 56,5 м.кв.) розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя, оскільки зазначене майно було придбане в період перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, а доказів належності зазначеного майна до приватного майна одного з членів колишнього подружжя суду не надано. З огляду на викладене, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку, що спірне майно є спільним майном подружжя, відповідно частки подружжя у такому майні є рівними. Щодо ноутбуку Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, серійний номер: L6NOCV17T194267 суд зазначає, що ст. 71 СК України, зокрема, визначає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації насамперед застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Такий підхід відповідає закріпленим у ст. 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування. У пунктах 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла. Оцінюючи положення ч. 5 ст. 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18). Співставлення вимог первісного та зустрічного позовів дає підстави для висновку про можливість визнання за [PERSON] право власності на ноутбук Asus Zen Book Duo UX481FL-BM067T (90NBOP61-M05510) Celestial Blue, серійний номер: L6NOCV17T194267 з виплатою останнім на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частки вказаного ноутбука у розмірі 18 888,50 грн. Щодо кредитних зобов`язань за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суд зазначає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 752/7501/18, Верховний Суд вказав, що тлумачення ч. 4 ст. 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Відповідна позиція закріплена, зокрема, і в постанові КЦС ВС від 24 травня 2022 року у справі № 333/911/20. Як вбачається зі змісту п. А.2. Кредитного договору № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено вказаний договір з метою отримання кредиту в загальному розмірі 718 657,12 грн. для купівлі нерухомості за адресою: [ADDRESS] та на сплату страхових внесків. На момент укладення вказаного Кредитного договору [PERSON] була ознайомлена з його умовами та надала свою згоду на його укладення [PERSON] , а позичальник засвідчив, що не проживає однією сім`єю з будь-якою іншою особою, крім тієї, що надала згоду на його укладення. Загальна сума заборгованості станом на дату розірвання шлюбу між сторонами (30 листопада 2022 року) складала 505 339,05 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № б/н від 08 травня 2024 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 638/18231/15-ц, а згодом КЦС Верховного Суду у справі № 205/5882/18 звернули увагу, з-поміж іншого, на те, що обов`язок подружжя перед кредитором є, до того ж, солідарним, а не має поділятися навпіл: якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох з подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. У такому разі інший з подружжя, котрий не згоден нести солідарну відповідальність, може оскаржити вимогу кредитора, якщо доведе факт витрачання отриманих у борг коштів не в інтересах сім`ї. Таким чином, аналіз судової практики дозволяє зробити висновок, що у випадку укладання одним із подружжя кредитного договору та витрачання за ним коштів в інтересах сім`ї (що презюмується), виконання цього кредитного зобов`язання покладається на обох з подружжя та має солідарний характер. На підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати за сторонами по 1/2 частці боргового зобов`язання за кредитним договором № 3071218117-КД-1 від 13 жовтня 2020 року, укладеним між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату розірвання шлюбу 30 листопада 2022 року у розмірі 505 339,05 грн. Необґрунтованими суд вважає вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання за [PERSON] транспортного засобу марки «АВТОБАН VT2130» (Food Truck Фуд Трак) та обладнання, яке було придбано для ведення бізнесу на «АВТОБАН VT2130» (Food Truck Фуд Трак), а також вимогу зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] власні речі, які залишилися у квартирі після розірвання шлюбу. Суд зауважує, що в контексті вимог статей 12, 81 ЦПК України неуповноважений вважати доведеними той чи інший юридичний факт за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів, оскільки кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин у задоволенні зазначених зустрічних позовних вимог слід відмовити. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом на 81,25 % та часткового задоволення позовних вимог за зустрічним позовом на 16,7 %, суд приходить до висновку, що з позивача за первісним позовом на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 730,65 грн., а з позивача за зустрічним позовом на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7 380,75 грн.. Так, провівши взаєморозрахунок щодо сплаченого судового збору за подачу первісного та зустрічного позовів, з позивача за зустрічним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 650,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial