Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

12 грудня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами в розмірі 137 495 грн. 00 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договір позики № 79538627 від 04 лютого 2024 р., згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~ \~ \~14.06.2021\~року між\~ТОВАРИСТВОМ \~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 31 275,00 грн., з яких 9 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 22 275,00 грн. - заборгованість за відсотками. 20.02.2024 р. [PERSON] уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договір позики № 2719714, згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 10 200,00 грн., з яких 3 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 7 200,00 грн. - заборгованість за відсотками. 23 січня 2024 р. [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір № 35933-01/2024, відповідно до п.п.1.6 п.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. 24 травня 2024 р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір Факторингу №24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу №24052024 від 24.05.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 48 000,00 грн., з яких 12 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 36 000,00 грн. - заборгованість за відсотками. 03 лютого 2024 р. [PERSON] уклав з ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено Договір позики № 6878479, згідно з п.п.2.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (позику) та сплатити проценти від суми позики. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.9 Договору позики, реквізити та підписи сторін. 11 січня 2024 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір Факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 17.07.2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 48020,00 грн., з яких 14 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 27020,00 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою; 7000, 00 грн.- заборгованість за процентами на прострочену позику. Згідно з умовами договорів Позичальник зобов`язується вчасно повернути Позику, сплатити відсотки за користування Позикою в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи\~на це,\~Відповідач не\~виконав свого\~обов`язку та\~не здійснював\~платежі для\~погашення існуючої\~заборгованості, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Заочним рішенням від 02 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Ухвалою суду від 23 травня 2025 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано і призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якій відповідач вважає позовні вимоги не доведеними та необгрунтованими виходячи з наступного. Позивач зазначає, що 04.02.2024, 20.02.2024, 23.01.2024, 03.02.2024 Відповідачем були укладені Договори позики, що були підписані електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора та у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи, з застосуванням електронного підпису. За укладеними договорами Відповідача Кредитний договір 1, Кредитний договір 2, Кредитний договір 3, Кредитний договір 4 виникла заборгованість на загальну суму 137 495, 00 грн. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за Кредитними договорами позикодавці виконали у повному обсязі, видавши Відповідачу кредитні кошти. Але з тексту позовної заяви та з матеріалів справи немає підтверджень, що кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок Відповідача. При ознайомленні з матеріалами справи, Відповідачем не встановлена наявність, копії довідки про перерахування сум кредиту на рахунок відповідача. Вважає надані позивачем докази неналежними та недопустимими. З огляду на вказане, у Позивача відсутні належні та допустимі докази, підтверджуючі виконання TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «МАНІФОЮ» умов договорів про надання позик. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову та стягнення з Відповідача кредитної заборгованості, оскільки належних та допустимих доказів про те, що було надано кредити Відповідачу у розмірі 137 495,00 грн. не надано. Разом з\~тим,\~згідно зі\~ст.ст.\~11,\~12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринку фінансових\~послуг» встановлений\~обов`язок\~кредитора щодо\~неухильного дотримання\~вимог Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів» Позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України.\~У разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~проценти виплачуються\~щомісяця до\~дня повернення\~позики (ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України).\~Разом з\~тим,\~суд зазначає,\~що відповідно\~до п.\~5\~ч.\~З ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~несправедливими є,\~зокрема,\~умови договору\~про встановлення\~вимоги щодо\~сплати споживачем\~непропорційно великої\~суми компенсації\~(понад\~п`ятдесят\~відсотків вартості\~продукції)\~у разі\~невиконання ним\~зобов`язань\~за договором.\~При цьому,\~для кваліфікації\~умов договору\~як несправедливих\~необхідна наявність\~таких ознак:\~по - перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. З, ч. З ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61- 1416св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання» Згідно з умовами Кредитних договорів, факт укладення яких не заперечується відповідачем, реальна річна відсоткова ставка за користування кредитними договорами, на переконання Відповідача є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Однак Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаженім встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. З ЦК України Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того, статтею 21 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно якої споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Проте, законодавцем визначені чіткі особливості щодо розміру відповідальності споживача, яка визначена у п. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме: у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Позовні вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 137 495,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливим та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж 15% простроченого платежу. Від представника позивача ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що кредитні договори, які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Заповнюючи заявку, заявник підтверджує свою обізнаність із умовами правил та надає свою згоду на передачу Фінансовій установі своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Фінансової установи здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет, де споживач має змогу ознайомитися з договорами, поточним станом заборгованості, оплатити кредит тощо. Кредитор інформує заявника про прийняте рішення про реєстрацію на сайті та щодо можливості видачі кредиту чи про відмову у видачі шляхом надсилання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, та шляхом надсилання електронного листа на адресу електронної пошти. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов кожного кредитного договору , його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Перша судова палата Касаційного цивільного суду у своїй правовій позиції у Постанові ВСУ\~N°\~61-20799\~св 19\~по справі\~N°\~561/77/19\~від 16.12.202 належності та\~законності підписання\~кредитних договорів\~за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає: «-Особливості укладання\~кредитного договору\~в електронному\~вигляді визначені\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором\~-\~дані в\~електронній формі\~у вигляді\~алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших;\~електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Уклавши договори позики відповідач погодився, що процентна ставка 2,5%, проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення коштів. Враховуючи, що відповідачем не належно виконувались умови договору, тобто не повернення кредиту в строк, вираховується сума відсотків за 90 днів. Враховуючи викладене, нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами договору позики та доказами кредитної заборгованості. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договір позики № 79538627 від 04 лютого 2024 р., згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 31 275,00 грн., з яких 9 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 22 275,00 грн. - заборгованість за відсотками. 20.02.2024 р. [PERSON] уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договір позики № 2719714 від 20 лютого 2024 р., згідно з п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 10 200,00 грн., з яких 3 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 7 200,00 грн. - заборгованість за відсотками. 23 січня 2024 р. [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір № 35933-01/2024, відповідно до п.п.1.6 п.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. 24 травня 2024 р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір Факторингу №24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу №24052024 від 24.05.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 48 000,00 грн., з яких 12 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 36 000,00 грн. - заборгованість за відсотками. 03 лютого 2024 р. [PERSON] уклав з ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено Договір позики № 6878479, згідно з п.п.2.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (позику) та сплатити проценти від суми позики. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.9 Договору позики, реквізити та підписи сторін. 11 січня 2024 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір Факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 17.07.2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 48020,00 грн., з яких 14 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 27020,00 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою; 7000, 00 грн.- заборгованість за процентами на прострочену позику. Загальна сума заборгованості за договорами становить 137\~495,00 грн. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, договори позики та кредитний договір були укладені в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зазначено, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 в справі № 243/11704/15-ц). При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20.) Правовідносини за договором позики №79538627 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] виникли 04.02.2024, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було відсутнє право вимоги до [PERSON] за зазначеним вище договором позики. Правовідносини за договором позики №2719714 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] виникли 20.02.2024, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було відсутнє право вимоги до [PERSON] за зазначеним вище договором позики. Правовідносини за договором позики №6878479 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] виникли 03.02.2024, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №11-01/2024, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, на момент укладення договору факторингу №11/01/24 від 11.01.2024 у ТОВ «Маніфою» було відсутнє право вимоги до [PERSON] за зазначеним вище договором позики. Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 914/868/17). При цьому, суд зауважує, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №911/3185/20). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за договором позики №76652313 від 28.10.2023 і за договором позики №4931917 в загальному розмірі 31\~200,00 грн, Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 по справі №916/2040/20). Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами 1-3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія\~Європейська агенція\~з повернення\~боргів до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами; стягнути заборгованість за договором № 35933-01/2024 від 23.01.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем в розмірі 48\~000,00\~грн.,\~з яких\~ 12\~000,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~основним боргом;\~-\~36\~000,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~відсотками.\~ У задоволенні решти позовних вимог відмовити. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: partial