Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

18 вересня 2025 року ПАТ «СК «АРКС» (далі: позивач) звернулось до [PERSON] (далі: відповідач) з позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 34\~415,23 грн. В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на укладення 22.12.2021 між ним та [PERSON] договору комплексного страхування майна №НАЕ2NBR-21BM4II оферти №248 від 31.08.2021. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням та користування нерухомого майна кв. [ADDRESS] . 17.02.2024 з вини відповідача відбулась страхова подія залиття квартири. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 34 415,23 грн., а відтак, відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ч.1 ст.993 ЦК України до нього перейшло право вимоги. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд клопотання за своєї відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач причину неявки не сповістив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави передбачені ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи судом не встановлені. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на повторну неявку відповідачів до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: 22.12.2021 між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладений договір комплексного страхування майна №НАЕ2NBR-21BM4II оферти №248 від 31.08.2021. Предметом договору є майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням кв. [ADDRESS] , який діє з 00:00 год. 23.12.2021 по 24:00 год. 22.12.2022. Згідно умов договору і Правил страхування, страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигонабувачеві, а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору, мови страхування і Правил страхування. Страховим випадком за вказаним договором є: пожежа; вибух; стихійні лиха; дія води; протиправні дії третіх осіб; сторонній вплив; визнання судом або самим страхувальником факт настання відповідальності страхувальника за шкоду, завдану життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб внаслідок володіння, користування або розпорядження застрахованим майном, яка виникла внаслідок пожежі, вибуху, дії води. 17.02.2024 відбулось залиття кв. [ADDRESS] , що підтверджено актом обстеження від 20.02.2022. З акту обстеження від 20.02.2022 вбачається, що при обстеженні технічного стану внутрішньобудинкових систем госп.побутової (зливової) каналізації та холодного водопостачання у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] встановлено наступне: у результаті обстеження квартири виявлені сліди залиття стелі у ванній кімнаті, коридорі, кухні, спальні. Залиття відбулось з кв. [ADDRESS] через несправності внутрішньобудинкового розведення холодного водопостачання та водовідведення. 04.03.2024 [PERSON] звернулась до позивача із заявою про страхове відшкодування. 11.03.2024 позивач здійснив страхову виплату, що підтверджено платіжним дорученням №1042630 від 11.04.2024 (а.с.12-13). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на не рухоме майно №423387945 від 18.04.2025, кв. [ADDRESS] у рівних частках на праві спільної сумісної власності належить відповідачу та [PERSON] . Станом на дату звернення до суду з даним позовом [PERSON] померла. Відомості про наявність спадкоємців померлої матеріали справи не містять. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд доходить висновує: Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно з ч.3 ст.156 ЖК України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Відповідно до вимог ст. 177, 179 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій. Положеннями ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, що передбачено ст.322 ЦК України. Згідно зі ст.1190 ЦК України суд може визначити відповідальність кожного співвласника в частці, пропорційно до ступеня його вини. Відповідальність за шкоду несе той співвласник, який її спричинив. Інші співвласники не несуть відповідальності за дії іншого співвласника. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 17.02.2022 відбулось залиття кв. [ADDRESS] з вини відповідача, позивач здійснив виплату на користь страхувальника, виконавши покладений на нього договором страхування обов`язок по відшкодуванню шкоди, а тому суд дійшов висновку, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовної вимоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3\~028 грн.

Outcome: approved