Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - позивач, ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 15.03.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №417625760 у формі електронного документа, у якому узгоджено усі істотні умови кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахував на рахунок відповідача обумовлену суму грошових коштів тим самим виконав свої зобов`язання у повному обсязі,. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було продовжено Додатковою угодою до цього договору, на виконання умов якого сторони також підписали реєстр прав вимоги за №285 від 21.05.2024, до якого увійшло і право вимоги стосовно кредитного договору укладеного із відповідачем. 19.12.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали Договір факторингу № 19/1224-01 та підписали реєстр прав вимоги за №1 від 19.12.2014, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №417625760 від 15.03.2024. 04.06.2025 ТОВ «ФК`Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №417625760 від 15.03.2024 на загальну суму 35 910,00 грн. Ураховуючи те, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання станом на 25.06.2025 допустив заборгованість в розмірі 35 910,00 грн., яка складається з наступного: 7 600,00 грн. - заборгованість по кредиту; 28 310,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, які у добровільному порядку не сплачував, а ні первісному кредитору, а ні наступним, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. 23.10.2025 засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, який отримано судом засобами поштового зв`язку 28.10.2025, у якому просив поновити йому строк для подачі відзиву, вказуючи, що про наявність даної справи дізнався лише нещодавно, у разі відмови в поновленні строку просив розглядати даний відзив як письмові пояснення, в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору саме з ним, оскільки не надано первинних бухгалтерських документів щодо перерахування грошових коштів на рахунки належні йому, тоді як зазначена електронна пошта йому не належить, а він не проживає за зареєстрованою адресою проживання, не повідомлено його про відступлення прав вимоги первісним кредитором, а його ідентифікаційні дані використані іншою особою, про що повідомлено компетентні органи. Із матеріалів наявних у справ встановлено, що 22.07.2025 відповідачем було отримано копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду від 16.06.2025 про відкриття провадження у справі із пропозицією надати відзив у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. З відповіді №28326691 про наявність електронного кабінету встановлено, що [PERSON] має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС з 03.03.2025 та отримав 18.07.2025 ухвалу про відкриття провадження у даній справі. Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, а ч. 4 вказаної статті встановлено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Відповідно до положень ч.5 ст.178 ЦПК України, до відзиву мають бути додані, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відповідач просить поновити строк на подачу відзиву, посилаючись на те, що йому не було надіслано судом копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів за адресою фактичного місця проживання. Також судом встановлено, що до відзиву не додано доказів направлення його іншим учасникам процесу. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Правилами ст.126 ЦПК України, передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи те, що ухвала про відкриття провадження у справі із документами отримана відповідачем 18.07.2025 через систему Електронний суд, а 22.07.2025 засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.120), відтак наведені ним причини пропуску строку на подачу відзиву не знайшли свого підтвердження, тому суд дійшов висновку, що таку заяву по суті слід залишити без розгляду. 05.11.2025 через систему Електронний суд, в межах строку визначеного судом, представник позивача подав відповідь на відзив, у якому просила задовольнити позов у повному обсязі, вказуючи, що відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та здійснило переказ коштів в загальній сумі 7 600,00 грн. на картковий рахунок відповідача, в підтвердження чому є платіжне доручення № db9bd84d-2891-4943-a584-747f641ebd5e від 15.03.2024 з відміткою товариства. Жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, таким чином позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів відповідачеві. Надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі Товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами договору. Отож Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 7 600,00 грн. В свою чергу, відповідачем не надано жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або доказів неотримання кредитних коштів. При цьому, відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надав відповідачеві одноразовий ідентифікатор 15.03.2024 о 23:04:23 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , який введено відповідачем у відповідне поле, отож доведено належними доказами факт укладення договору, узгодження істотних умов та передача грошових коштів первісним кредитором відповідачеві та перехід права вимоги до позивача за кредитним договором стороною якого є відповідач, відтак доводи відповідача є безпідставними та не ґрунтуються на жодних доказах. Ухвалою суду від 16.07.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 04.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ КБ"ПриватБанк". У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надав. З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.03.2024 [PERSON] виявив намір на отримання кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», подавши заяву відповідного змісту, зазначивши у нівй персональні дані,у тому числі фінансовий номер телефону та платіжної картки (а.с.18). 15.03.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №417625760 (а.с. 93-103), відповідно до якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 7600 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила). У п. 2 Договору узгоджено, що сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 7600 грн 00 коп 15.03.2024 (що є датою надання Кредиту). Другий та решта Траншів з Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору. Кредит надається з метою задоволення поточних як споживчих так і не споживчих потреб Позичальника (не цільовий кредит). Згідно п.5 Договору Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5168-74XX-XXXX-4816. Відповідно до п. Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 14.04.2024, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 14.04.2029. Сторонами узгоджено Базова процентна ставка складає 2,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 912,50 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних. За період від дати видачі першого Траншу до 14.04.2024 р. (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за процентною ставкою 0,69 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 251,85 (двісті п`ятдесят одна цілих вісімдесят п`ять сотих) відсотків річних (далі - Дисконтна процентна ставка); У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 14.04.2024 р. розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за ставкою 2,30 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 838,86 (вісімсот тридцять вісім цілих вісімдесят шість сотих) відсотків річних, (далі - Індивідуальна процента ставка). У разі здійснення Починальником двох та більше Пролонгацій, Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації. За умови повного дострокового погашення всієї суми Кредиту за всіма отриманими Траншами протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 9173 грн 20 коп. (дев`ять тисяч сто сімдесят три грн. двадцять коп.) та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 1573 грн 20 коп. та суму Кредиту у розмірі 7600 грн 00 коп. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 886,52 відсотків річних, при цьому загальна вартість першого Траншу за Кредитом у процентному вираженні за строк Дисконтного періоду складає 120,70 % від суми першого Траншу. У договорі обумовлено спосіб верифікації клієнта. Інформацію щодо договору позичальнику надано також у Паспорті споживчого кредиту продукту «старт» до Договору №417625760 від 15.03.2024 (а.с.98,92). На підтвердження позовних вимог позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.14-35). Судом встановлено, що вказаний договір, паспорт споживчого кредиту підписано позичальником [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , тел.: [NUMBER] , ел. пошта: [INFO] Договір: 417625760 від 15.03.2024, Одноразовий ідентифікатор: HYGE, відправлено 15.03.2024 23:04:23, введено 15.03.2024 23:04:33. Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", встановлено, що [PERSON] , житель с.Сиваківці, вказав свої персональні дані, вказав бажаний розмір кредиту 7 600 грн. 00 коп., Строк кредитування: 30 (тридцять), процентна ставка: 2,50 % в день,, у ньому зазначено одноразовий ідентифікатор HYGE-2789 та вчинені дії для прийняття акцепту (оферти) - 15.03.2024 о 23:04:23 на номер телефону [NUMBER] . 15.03.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7600,00 грн. на банківську картку зазначену [PERSON] у договорі № 5168-74XX-XXXX-4816 (а.с.38). Згідно Виписки по рахунку за період 15.03.2024 - 20.03.2024 [PERSON] отримав на картковий рахунок [NUMBER] кредитні кошти 7 600 грн. (а.с.129). Встановлено, що картковий рахунок [NUMBER] належить [PERSON] що підтверджено листом з АТ КБ «Приватбанк» (а.с.128). 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.41-44). У подальшому до зазначеного Договору факторингу укладалися Додаткові угоди №26 від 31.12.2020; Додаткова угода №27 від 31.12.2021; Додаткова угода №32 від 31.12.2023, зокрема щодо продовження терміну дії основного Договору факторингу (а.с. 41-52). Проведено Акти звірки (а.с.55). 19.12.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали Договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило фактору права вимоги, зазначені у реєстрах прав вимоги, за плату на умовах, визначених договором (а.с.56-63). Згідно Реєстру прав вимоги № 285 від 21.05.2024 (а.с.61, 62) ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» право грошової вимоги до [PERSON] за Договором №417625760 від 15.03.2024. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, строк дії якого закінчується 30.10.2026. Відповідно до Реєстру Боржників від 04.06.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором №417625760 від 15.03.2024 на суму 35 910,00 грн. (а.с.64-70). На підтвердження передачі грошових коштів на виконання умов договорів факторингів позивачем надано платіжні інструкції (63, 105, 106-108). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором наданої позивачем на підтвердження обставин зазначених у позові, станом на 25.06.2025 відповідач допустив заборгованість в розмірі 35 910,00 грн., яка складається з наступного: 7 600,00 грн. - заборгованість по кредиту; 28 310,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договорів відступлення права вимоги ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором №417625760 від 15.03.2024 на суму 35 910,00 грн. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона може запропонувати свої умови договору (ст. 634 Цивільного кодексу України). Правилами абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, що була чинною на дату укладення сторонами угоди) договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно із ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» , так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що закріплено положеннями ст. 205, ст. 207 Цивільного кодексу України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. Судом встановлено, що 15.03.2024 [PERSON] виявив намір на отримання кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», подавши заяву відповідного змісту, зазначивши у ній персональні дані, у тому числі фінансовий номер телефону та платіжної картки підписав 15.03.2024 Кредитний договір №417625760 шляхом одноразового ідентифікатора HYGE, відправленого на тел.: 0677750937 - 15.03.2024 23:04:23, який введено 15.03.2024 о 23:04:33. Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора (постанова Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 671/1832/20, провадження № 61-232св23). Таким чином, 15.03.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №417625760 з дотриманням приписів чинного законодавства України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Із доказів наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позикодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси відповідачу в повному обсязі, натомість останній належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, з умовами якого він погодився. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/564/18, доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання щодо несвоєчасного внесення грошових коштів на виконання умов кредитного договору є доведеною зібраними та дослідженими безпосередньо судом доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести юридичну відповідальність за порушення зобов`язання. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але не спростував встановлених судом вище обставин належними та допустимими доказами заперечуючи лише факт укладення договору. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідач не спростував факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, їх повернення та користування кредитом. Така процесуальна поведінка відповідача не відповідає принципам добросовісності, відкритості та поваги до інших учасників процесу і суду. Вона не спрямована на сприяння суду у своєчасному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи й справедливому вирішенні спору, а свідчить про намагання уникнути виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки його не спростовано, тоді як усі умови між сторонами було узгоджено, зокрема кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 14.04.2029. Відповідач після закінчення строку дисконтного періоду свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. В своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування (дисконтного періоду) у 30 днів, а також передбачили право кредитора протягом п`яти років, або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання, нарахувати відсотки у визначеному договором розмірі. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 35 910,00 грн., яка складається з наступного: 7 600,00 грн. - заборгованість по кредиту; 28 310,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422, 40 грн. Згідно із ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За приписами ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Нормою ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги від 05.06.2024; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025; Додаткова угода від 05.06.2025, відповідно до якої узгоджено між позивачем та адвокатським об`єднанням надання послуг за кредитним договором №417625760 від 15.03.2024; Акт приймання - передачі від 25.06.2025, відповідно до якого узгоджено послуги кількість витрачених годин та вартість послуг. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, позивачем доведено наявність витрат на сплату судового збору 2422, 40 грн., а також за надану професійну правничу допомогу, їх вартість склала 7000,00 грн., тому вони підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або тільки має бути сплачено. На підставі наведеного та

Outcome: approved