Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

13.03.2025р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на час її навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їхня спільна дочка навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, їжі, приладдя для навчання, проживання, тощо. Ухвалою суду від 14 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено ухвалу здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. В свою чергу, 07.07.2025 року представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Так, за доводами відзиву, зважаючи на проживання доньки сторін окремо від матері, позивачка позбавлена права на звернення з даним позовом, тому виключно донька\~ має право звернутися з відповідним позовом після досягнення нею [INFO] повноліття, саме вона\~ має право на отримання та розпорядження самостійно отриманими від відповідача грошовими коштами. Жодних доказів, що позивач та [PERSON] проживають разом не надано. Позивачем не доведено факту\~ понесення витрат повнолітньою дитиною, у зв`язку з навчанням. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу доньці [PERSON] на її картковий рахунок у розмірі потреб доньки та на її вимогу. Вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України, присудити до стягнення з відповідача аліментів на користь повнолітньої доньки [PERSON] , що продовжує навчання, на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, але не більше 10 прожиткових мінімумів. Подану позивачем відповідь на відзив, судом в судовому засіданні 04.11.2025р. було залишено без розгляду відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, зважаючи на пропуск строку на її подачу та відсутність підстав для його поновлення.\~ Разом з тим, судом долучено до справи докази, подані разом із цією відповіддю, при цьому в порядку ч. 5 ст. 83 ЦПК України\~ визнано поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк. Слід зазначити, що доводи представника відповідача про необхідність залишення без розгляду і цих доказів, адже вони подані разом із відповіддю на відзив, судом до уваги не приймаються, оскільки подача відповіді на відзив та подача доказів вже після відкриття провадження у справі є різними процесуальними діями, порядок вчинення яких врегульовано різними цивільно-процесуальним нормами. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні повідомила, що відповідач бере участь у бойових діях та вважала можливим розглядати справу без його участі. При цьому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на пояснення, викладені у відзиві на позов. Вказала, що відповідач не заперечує щодо сплати аліментів саме доньці, яка є повнолітньою, а не матері - позивачу у справі. Суд, заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про її народження /а.с. 6/. Судом встановлено, що 30.07.2024 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області у цивільній справі № 589/3059/24 було видано судовий наказ, яким з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.8/. З витягу з реєстру територіальної громади та акту від 05.08.2025 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає з 2009 року\~ за адресою: [ADDRESS] /а.с. 4 зворот, 67/. Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Жилкомсервіс» 18.07.2025 року, позивач [PERSON] мешкає без реєстрації з 2009 року також за цією ж\~ адресою: [ADDRESS] /а.с. 66/. З матеріалів справи вбачається, що на даний час дочка відповідача, [PERSON] , - є повнолітньою, але не досягла 23 років, є студенткою 1 курсу денної форми навчання спеціальності «Менеджмент» факультету аграрного менеджементу Національного університету біоресурсів і природокористування України, термін навчання: з 19.08.2024р. по 30.06.2028р., що підтверджується довідкою № 30206 від 06.03.2025 року /а.с.7/. За доводами позову дочка знаходиться на утриманні позивача, у зв`язку з навчанням не має можливості працювати та забезпечувати себе самостійно, потребує матеріальної допомоги, а саме коштів на проживання в м. Київ (харчування, поїздки, побутові потреби), на оплату за гуртожиток. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина (ст. 141 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, тощо. Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Розмір оплати з навчання [PERSON] складає 35520 грн. за навчальний рік, що підтверджуться відповідним договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців /а.с. 69-72/. Крім того, на підтвердження оплати за\~ навчання [PERSON] та\~ проживання у гуртожитку навчального закладу позивачем надані копії квитанцій про оплату на суму 17760 грн., 17760 грн,\~ 18350 грн, 850 грн (за гуртожиток) /а.с.9, 10, 73, 74, 75/. Також позивачем на підтвердження доводів позову щодо того, що дитина перебуває на\~ її утриманні, були долучені платіжні інструкції про перерахування коштів [PERSON] на задоволення її потреб у зв`язку з навчанням\~ /а.с.79-89, 91-93/. Відповідно до довідок, наданих позивачем, остання\~ офіційно працевлаштована, річна заробітна плата за основним місцем роботи за період з липня 2024 року по червень 2025 року складає 153234,40 грн, за роботу по сумісництву за період з січня 2025 року по червень 2025 року складає 29992,28 грн /а.с. 63, 64/. В свою чергу, у відповідача також є можливість надавати допомогу повнолітній доньці, оскільки він є військовослужбовцем. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України, [PERSON] станом на 07.07.2025 року офіційно отримує заробітну плату/грошове забезпечення, яке, зокрема, за період з січня 2025 року по червень 2025 року складає 563360,03 грн /а.с. 41-43/. Також до відзиву на позов представник відповідача додала роздруківки періодичних переказів коштів дочці [PERSON] з червня по липень 2025 року /а.с. 43 зворот-45/. Суд враховує, що відповідач надає допомогу дочці у добровільному порядку, водночас надання такої допомоги не звільняє відповідача від обов`язку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Суд вважає, що повнолітня дитина сторін дійсно не має змоги працювати, оскільки є студенткою денної форми навчання. Враховуючи письмові пояснення відповідача у відзиві, суд виходить з того, що він також не має інших аліментних зобов`язань. В його житті немає обставин, передбачених законом, які б могли звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин у їх сукупності, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої дочки на період навчання, починаючи з 14.03.2025 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. У цьому контексті суд вважає слушними доводи представника відповідача щодо неможливості\~ стягнення аліментів, починаючи з\~ 13.03.2025р. (день подачі позову), оскільки в такому разі стягнення даного виду аліментів до завершення виконавчого провадження щодо\~ стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття є неправомірним, з огляду на\~ наступне. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Повнолітньою вважається людина на наступний день після її вісімнадцятирічного дня народження, що відповідає правовій позиції Верховного Суду в ухвалі від 14.12.2020 року у справі №178/1827/19. Тобто [PERSON] набула повноліття [INFO] і лише з цієї дати вона набуває право на утримання як повнолітня дитина.\~ Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що повнолітня дочка відповідача продовжує навчання на денній формі навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги; відповідач, в свою чергу, будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а також те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не надано достатніх та обґрунтованих доказів щодо необхідності покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу, суд доходить до висновку, що\~ стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, буде відповідати інтересам останньої, виходячи із доведеного розміру її щомісячних витрат і можливості надання утримання другим із батьків позивачем у справі. Доводи позивача про те, що при визначенні розміру аліментів слід врахувати додаткові\~ витрати на\~ послуги\~ лікаря-ортодонта та відвідування курсів англійської мови судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Як зазначено вище, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами, а саме на ці обставини посилається позивач, заявляючи про такі\~ витрати. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 24 лютого 2016 року у справі N 6-1296цс15,\~ а також Верховного Суду у постанові від 5 грудня 2018 р. у справі N 701/699/16-ц. Крім того, позивач не довела їх розмір належними та допустимими доказами. Разом з тим, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що позивач позбавлена права на звернення до суду з даним позовом, посилаючись на окреме проживання доньки у гуртожитку у м.Києві, оскільки відповідачем не спростовано тієї обставини, що до проживання у гуртожитку [PERSON] проживала разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Разом з цим, проживання у гуртожитку на час навчання носить тимчасовий характер та не виключає право позивача на подачу цього позову в інтересах її повнолітньої доньки. Наведені висновки суду підтверджуються висновком Верховного Суд, який\~ у своїй постанові від 26 грудня 2018 року у справі\~ № 172/1423/15-ц, відхиляючи доводи заявника про те, що позивач не має права на подання позову, оскільки їхня дочка проживає окремо від матері, зазначив, що, оскільки судами попередніх\~ інстанцій встановлено, що мати та дочка зареєстровані за однією адресою, а проживання дочки за іншою адресою зумовлено навчанням на денній формі у вищому навчальному закладі та має тимчасовий характер, у позивача наявне\~ право\~ на позов в інтересах її повнолітньої дочки. Зважаючи на наведене, враховуючи, що позов подано в інтересах дочки, зокрема стягнення аліментів на її утримання, [PERSON] \~ є належним позивачем у справі. Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково у вказаному вище розмірі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно обсягу задоволених вимог в сумі 968 грн. 96 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial