Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У вересні 2025 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між відповідачем та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 18 січня 2024 року було укладено кредитний договір № 25612-01/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у пункті 8 договору. Відповідно до умов кредитного договору кошти були надані [PERSON] у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданих відповідачем. 24 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників від 24 травня 2024 року до Договору факторингу № 24052024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20400,00 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5100,00 грн та процентами 15300,00 грн. Також 16 січня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» було укладено кредитний договір № 22252-01/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у пункті 8 договору. Відповідно до умов кредитного договору кошти були надані [PERSON] у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданих відповідачем. 20 червня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20062024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників від 20 червня 2024 року до Договору факторингу № 20062024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 18800,00 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 4700,00 грн та процентами 14100,00 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, представниця позивача Кудіна Анастасія Вячеславівна просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконав. Ухвалою судді від 05 вересня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 08 жовтня 2025 року. 22 вересня 2025 року до суду надійшов відзив на позов, який обґрунтований тим, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору оренди майна з правом викупу між сторонами. Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 18.01.2024 № 25612-01/2024 та договору від 16.01.2024 № 22252-01/2024, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Варто також зауважити, що надані до позовної заяви розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. З урахуванням того, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, вважаю, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що ним отримано право вимоги до Відповідача на підставі договору факторингу. У вказаному договорі жодним чином не зазначається про відступлення права вимоги за договором від 18.01.2024 № 25612-01/2024, від 16.01.2024 № 22252-01/2024, як і не згадуються ПІБ особи відповідача. А наданий витяг із реєстру боржників до договору факторингу створено Позивачем самостійно, як зацікавленою особою та не містить підписів сторін, що укладали договори факторингу та підписували відповідний реєстр боржників, а отже, на думку відповідача, такий витяг не може бути належним та допустимим доказом відступлення права вимоги до ТОВ «ФК» ЄАПБ». Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). У пункті 1.4.1. договору від 18.01.2024 № 25612-01/2024 та договору від 16.01.2024 № 22252-01/2024 установлено відсотки у розмірі 2,50% на день. Вочевидь, в силу приписів ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», пункти які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Як вже зазначалось, позивачем, направлено до суду витяг із реєстру боржників до договорів факторингу. Представник відповідача вважає, що такі витяги підготовлено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, а тому вони не можуть бути належним та допустимим доказом, тому просив витребувати від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» витребувати оригінали договорів факторингу та реєстрів прав вимоги до таких договорів. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 02 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача [PERSON] зазначив наступне. У відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договорів. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Представник позивача зауважив, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч, укладання угоди без заповнення заявки клієнтом є неможливим, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено, що і є доказом фактичного підписання оригіналів кредитних договорів та надання йому примірника оригіналів договорів. Також представник позивача зазначив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеними з первісними кредиторами договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Позивач не може надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а первісні кредитори, позивач не є банком України, отже на них дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024) перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, у зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Щодо нарахування відсотків представник позивача зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо розрахунку заборгованості у відповіді на відзив зазначено, що відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Щодо неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги представник позивача зазначив, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Щодо відступлення права вимоги було надано копії договорів факторингу та виксерокопіювання з реєстрів боржників до них. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. 08 жовтня 2025 року судове засідання було відкладене на 24 листопада 2025 року у зв`язку із витребуванням від позивача оригіналів доказів. У судове засідання 24 листопада 2025 року учасники судового процесу не з`явилися. У відповіді на відзив представник позивача просив справу слухати без участі їх представника, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 78-90). Відповідач та його представник у судове засідання 24 листопада 2025 року не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином (а. с. 128, 129). У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 18 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 25612-01/2024 (далі Договір 1) (а.с. 7-9). Договір підписано відповідачем електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора W0627. Згідно з умовами Договору 1 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 120 днів. Пунктом 1.4.1. Договору 1 передбачено, що процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Відповідно до пункту 1.6. Договору 1 кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-1023 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного ведення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото (пункт 2.1. Договору 1). Згідно з пунктом 2.2. Договору 1 видача кредитів клієнту-фізичній особі товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», через веб-сайт товариства https://avans.com.ua. Також пунктом 2.5. Договору 1 передбачено, що для створення особистого кабінету клієнт на сайті товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс-повідомлення, або приймає вхідний дзвінок від товариства та підтверджує відповідну дію. Після входу (авторизації) до особистого кабінету клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заявку-анкету (пункт 2.6. Договору 1). Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції (пункт 2.15. Договору 1). У випадку готовності клієнта прийняти пропозицію (оферту), клієнт натискає кнопку «Підписати», після чого клієнт отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий ним на телефон одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який клієнт вводить у відповідне поле (пункт 2.16. Договору 1). Введенням коду на сайті товариства клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) товариства на укладення кредитного договору (пункт 2.17. Договору 1). Відповідно до пункту 2.18. Договору 1 укладання договору відбувається згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Також відповідачем було підписано електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора W0627 Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту (а. с. 9 зворот, а. с. 10-12). Згідно з листом, виданим 08 липня 2025 року, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12 січня 2022 року. Відповідно до вказаного договору 18 січня 2024 року о 07 годині 25 хвилин було успішно перераховано кошти в сумі 5100,00 грн на картку № [NUMBER] (а. с. 13). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», у [PERSON] за Договором 1 виникла заборгованість за тілом кредиту 5100,00 грн та відсотками 15300,00 грн (а. с. 14). 24 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24052024 (а.с. 16-18). Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Аванс Кредит» за плату, а ТОВ «Аванс Кредит» відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Аванс Кредит». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимоги та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Ціна продажу за договором становить 6971277,86 грн (пункт 3.3. договору факторингу № 24052024). На виконання умов договору факторингу 24052024 позивач перерахував ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кошти в сумі 6971277,86 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 21383 від 30 травня 2024 року (а. с. 20). Згідно з копією акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 19). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» передало право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] за кредитним договором № 25612-01/2023. Сума заборгованості становить 20400,00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5100,00 грн та відсотками 15300,00 грн (а. с. 21). Також судом установлено, що 16 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 22252-01/2024 (далі Договір 2) (а.с. 22-24). Договір підписано відповідачем електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора W538. Згідно з умовами Договору 2 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 120 днів. Пунктом 1.4.1. Договору 2 передбачено, що процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Відповідно до пункту 1.6. Договору 2 кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-1023 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного ведення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото (пункт 2.1. Договору 2). Згідно з пунктом 2.2. Договору 2 видача кредитів клієнту-фізичній особі товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», через веб-сайт товариства https://avans.com.ua. Також пунктом 2.5. Договору 2 передбачено, що для створення особистого кабінету клієнт на сайті товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс-повідомлення, або приймає вхідний дзвінок від товариства та підтверджує відповідну дію. Після входу (авторизації) до особистого кабінету клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заявку-анкету (пункт 2.6. Договору 2). Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції (пункт 2.15. Договору 2). У випадку готовності клієнта прийняти пропозицію (оферту), клієнт натискає кнопку «Підписати», після чого клієнт отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий ним на телефон одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який клієнт вводить у відповідне поле (пункт 2.16. Договору 2). Введенням коду на сайті товариства клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) товариства на укладення кредитного договору (пункт 2.17. Договору 2). Відповідно до пункту 2.18. Договору 2 укладання договору відбувається згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Також відповідачем було підписано електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора W0538 Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту (а. с. 25 зворот, а. с. 26-27). Згідно з листом, виданим 08 липня 2025 року, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12 січня 2022 року. Відповідно до вказаного договору 16 січня 2024 року о 09 годині 20 хвилин було успішно перераховано кошти в сумі 4700,00 грн на картку № [NUMBER] (а. с. 28). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», у [PERSON] за Договором 2 виникла заборгованість за тілом кредиту 4700,00 грн та відсотками 14100,00 грн (а.с. 14). 20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20062024 (а.с. 32-34). Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Аванс Кредит» за плату, а ТОВ «Аванс Кредит» відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Аванс Кредит». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимоги та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Ціна продажу за договором становить 4377213,14 грн (пункт 3.3. договору факторингу № 20062024). На виконання умов договору факторингу № 20062024 позивач перерахував ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кошти в сумі 4377213,14 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 21517 від 26 червня 2024 року (а. с. 36). Згідно з копією акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 35). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» передало право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] за кредитним договором № 22252-01/2024. Сума заборгованості становить 18800,00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 4700,00 грн та відсотками 14100,00 грн (а. с. 37). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Суд зазначає, що доводи сторони відповідача щодо договору факторингу не заслуговують на увагу, оскільки належними доказами було підтверджено факт його укладення між первісним кредитором та позивачем. Крім того, з вищезазначених норм закону можна дійти висновку, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку виконати своє зобов`язання. Також ненадання позивачем оригіналів договорів факторингу та реєстрів боржників не дає суду підстави не брати вказані докази до уваги, оскільки стороною відповідача не ставилися під сумнів подані копії доказів. Також ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало суду копії витягів з реєстрів боржників, які були виготовлені на виконання умов договорів факторингу. Вказані реєстри місять підписи та печатки сторін договору, а саме позивача та первісного кредитора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ». У наданих суду витягах з реєстрів боржників до договорів факторингу міститься інформація про: прізвище, ім`я, по батькові та ІПН (реєстраційний номер облікової картки платника податків) відповідача; номери кредитних договорів та дати їх укладення. Отже, суд доходить висновку, що між позивачем та первісним кредитором були укладені договори факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року та № 20062024 від 20 червня 2024 року. На підставі вказаних договорів були складені реєстри боржників у зв`язку з чим до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги за Договором 1 та Договором 2. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою\~статті 641 ЦК України\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.\~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа.\~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.\~Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Факт укладення Договору 1 та Договору 2 належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Підписання договорів [PERSON] підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача, номер паспорта та дату його видачі, РНОКПП та адресу місця проживання. Договір укладено відповідно до умов Договору 1 та Договору 2, а саме розділу 2. Доказів підписання договорів від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, стороною відповідача суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем. Щодо відсутності доказів перерахування коштів первісним кредитором відповідачу Суд погоджується із стороною відповідача щодо того, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75,\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів\~у регістрах\~бухгалтерського обліку\~та податкових\~документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. Суд звертає увагу, що позивачем не було надано виписку по банківському рахунку відповідача. Однак відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України\~«Про платіжні послуги»,\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Згідно з частиною третьою статті 13\~цього закону продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин, тому посилання заявника на\~статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~є безпідставним. До подібних\~висновків дійшов\~Верховний Суд\~у постанові\~від 12\~червня 2023\~року у\~справі №263/3470/20. На думку суду, наявні у матеріалах справи Договір 1 та Договір 2, які містять персональні дані відповідача, номер банківської картки, номер телефону та ін., листи ТОВ «Універсальні платіжні рішення» свідчать про укладення кредитного договору між сторонами договорів у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію». Суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі первісним кредитором кредитів у сумі 5100,00 грн та 4700,00 грн, перерахування коштів саме у таких сумах у день укладення договорів на картковий рахунок відповідача. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитними договорами перед первісним кредитодавцем чи перед позивачем як новим кредитором матеріали справи не містять, відповідачем суду не надано. Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернув. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за Договором 1 в сумі 5100,00 грн та Договором 2 в сумі 4700,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо нарахованих процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон України\~«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір 1 було укладено 18 січня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Суд доходить висновку, що заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування за Договором 1, з розрахунку диференційованого розміру денної процентної ставки має становити: 5100,00 грн х 2,50% х 95 днів (за період з 18 січня 2024 року до 21 квітня 2024 року) = 12112,50 грн; 5100,00 грн х 1,50% х 25 днів (за період з 22 квітня 2024 року по 16 травня 2024 року) = 1912,50 грн. Отже, вимога позовної заяви про стягнення відсотків за Договором 1 підлягає до часткового задоволення та з відповідача необхідно стягнути нараховані відсотки в сумі 14025,00 грн. Також Договір 2 було укладено 16 січня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Суд доходить висновку, що заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування за Договором 2, з розрахунку диференційованого розміру денної процентної ставки має становити: 4700,00 грн х 2,50% х 97 днів (за період з 18 січня 2024 року до 21 квітня 2024 року) = 11397,50 грн; 4100,00 грн х 1,50% х 23 дні (за період з 22 квітня 2024 року по 16 травня 2024 року) = 1621,50 грн. Отже, вимога позовної заяви про стягнення відсотків за Договором 2 підлягає до часткового задоволення та з відповідача необхідно стягнути нараховані відсотки в сумі 13019,00 грн. Таким чином позовні вимоги необхідно частково задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: за Договором 1 у сумі 19125,00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 5100,00 грн та заборгованості за відсотками 14025,00 грн; за Договором 2 у сумі 17719,00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 4700,00 грн та заборгованості за відсотками 13019,00 грн. Загалом позовні вимоги слід задовольнити на суму 36844,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 127772 від 12 серпня 2025 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн (а. с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а. с. 52). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 36844,00 грн, тобто 93,99% від ціни позову, то з відповідача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 2846,02 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial