Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 17.06.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Спір щодо виховання дитини у сторін відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрачені всі духовні зв`язки, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть, проживають в одній квартирі, але в різних кімнатах. Спору про поділ майна на момент звернення до суду у сторін немає. Вважає, що подальше спільне проживання разом буде порушувати інтереси позивачки і дитини. На примирення позивачка не згодна, тому просить суд розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 справу розподілено судді Волощук О.О. Ухвалою суду від 17.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна. Просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця реєстрації, а також шляхом розміщення оголошенням на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено актовий запис №134 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , /а.с.7/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved