Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики; рішенням суду від 31.10.2025 р., ухваленим в порядку заочного розгляду, позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 23.04.2025 р. в розмірі 944\~445,00 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 7\~555,56 грн. Втім, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу, про що повідомив представник позивача в окремо поданій суду заяві та просив суд ухвалити додаткове рішення. Суд, розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення, дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст.\~246\~ЦПК\~України\~якщо сторона\~з\~поважних\~причин не\~може\~подати\~докази,\~що\~підтверджують\~розмір понесених\~нею\~судових\~витрат до\~закінчення\~судових\~дебатів у\~справі,\~суд\~за\~заявою такої\~сторони,\~поданою\~до\~закінчення судових\~дебатів\~у\~справі,\~може\~вирішити\~питання про\~судові\~витрати\~після ухвалення\~рішення\~по\~суті позовних\~вимог. У випадку, визначеному\~частиною першою\~цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Відповідно до положень п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України,\~суд,\~що\~ухвалив\~рішення,\~може\~за\~заявою учасників\~справи\~чи\~з власної\~ініціативи\~ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо\~судом\~не вирішено\~питання\~про\~судові витрати. Згідно ч. 3 цієї статті Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження факту надання правової допомоги надано ордер адвоката, договір про надання правничої допомоги від 07.07.2025 р. №16/2025., додаток № 1 до вказаного договору, яким погоджено винагороду адвоката в розмірі 10 000,00 грн., акт виконаних робіт на суму 10000,00 грн. та квитанцію про сплату 10 000,00 грн., отже витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. обґрунтовані та доведені, тому підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved