Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . 12.01.2023 приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. заведена спадкова справа за № 7/2023. До складу спадщини [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 5,110 га, кадастровий номер: 1221083300:02:002:0037, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території колишньої Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. [PERSON] успадкувала вказану земельну ділянку за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . 13 серпня 2025 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Однак, приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. від 13.08.2025 йому видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом. Провадження у справі відкрито 18.09.2025. Ухвалою від 20.10.2025 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси за довіреністю представляла адвокат Ткаченко Є.В., яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] в с. Андріїка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] вступила у спадщину чоловіка, [PERSON] за законом, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.04.2016 року, серії НВТ № 024410. Згідно свідоцтва площа земельної ділянки, яку успадкувала [PERSON] складає 5,1132 га, кадастровий номер: 1221083300:02:002:0037, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території колишньої Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, хоча згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 030537, виданого Верхньодніпровською райдержадміністрацією Дніпропетровської області 09.12.2002 площа земельної ділянки складає 5,110 га. Таким чином, вбачається помилка у зазначенні площі земельної ділянки, допущена під час видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Далі, [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності, Державний акт серії ІV-ДП № 030537, земельну ділянку, площею 5,110 га, що розташована на території колишньої Водянської сільської ради, що підтверджується Заповітом, складеним 11.04.2022. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.11.2022, [PERSON] померла [INFO] . 13 серпня 2025 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , 1955 року народження, яка померла [INFO] . Відповідно до Витягу № 71137869 про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. заведено спадкову справу № 7/2023. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. від 13.08.2025 позивачу видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в частині відомостей про земельну ділянку, яку спадкодавиця заповіла на ім`я [PERSON] , так як відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на таку земельну ділянку, а саме: «Відповідно до змісту вказаного заповіту [PERSON] заповіла на ім`я [PERSON] «земельну ділянку державним актом ІУ-ДП № 030537, площею 5,110 га». При цьому, для отримання свідоцтва про право на спадщину заявник подав свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] 26 квітня 2016 року Верхньодніпровською державною конторою Дніпропетровської області за реєстром № 845, згідно з яким [PERSON] отримала в спадщину земельну ділянку з кадастровим номером 1221083300:02:002:0037, площею 5,1132 га, яка належала померлому чоловіку [PERSON] , згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 030537, виданим 09 грудня 2002 року.». Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту передбачений ст. 16 ЦК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.\~41\~Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного\~кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.\~1217\~ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно\~ст. 131 ЗК України\~громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 392\~ЦК\~України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з пункту 4.16 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (Інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, беручи до уваги неможливість отримання позивачем у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через розбіжності в зазначеній площі даної земельної ділянки, яка вказана в свідоцтві про право на спадщину за законом та заповіті, які неможливо виправити через смерть спадкодавця - наявні матеріально-правові підстави для задоволення вимог про визнання права власності позивача на це спадкове майно. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211.20 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Outcome: approved