Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач Харківська міська рада звернувся до Немишлянського районного суду міста Харкова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 319410,41 грн. за використання земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 за період з 08.09.2020 по 31.12.2021, та витрати зі сплати судового збору у сумі 4791, 16 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі - 319410, 41 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 4791,16 грн. (чотири тисячі сімсот дев`яносто одна) грн 16 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.07.2024 № 387114774 право власності на споруду спортивно-оздоровчого призначення (літній майданчик для міні-гольфу) літ. № 49-:-53 за адресою: [ADDRESS] зареєстровано: з 04.11.2019 по 07.09.2020 за ТОВ «ПЕРШИЙ ГОЛЬФ-КЛУБ» на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 18.07.2019 № 807; договору про розірвання договору купівлі-продажу від 04.11.2019 № 4875; з 08.09.2020 по теперішній час на праві спільної часткової власності за [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки) на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2020 № 3473. Вищевказана споруда розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, право користування якою відповідачами не було оформлено. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.08.2024 № НВ-0002064112024 площа земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 складає 0,2549 га, сформована земельна ділянка - 02.06.2017. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид цільового призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. Позивач наголосив, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.08.2024 № 392167882 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 06.12.2021 за Харківською міською радою. 17.07.2024 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку ч 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, площею 0,2549 га по [ADDRESS] , розташований літній майданчик для міні-гольфу літ. № 49-:-53 право власності на який, на теперішній час, зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . Отже, [PERSON] та [PERSON] з дати набуття права власності на споруду спортивно-оздоровчого призначення (літній майданчик для міні-гольфу) літ. № 49-:-53 - з 08.09.2020 та по теперішній час використовують вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12.06.2024 № 11953/5/20-40-24-05-08 [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані платниками земельного податку за земельну ділянку площею 0,2549 га з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 по [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене, [PERSON] та [PERSON] у період з 08.09.2020 по 31.12.2021 не сплачували у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , внаслідок чого зберегли за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 638820,82 грн. Ухвалою суду від 29.10.2024 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.02.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] просив суд відмовити позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення орендної плати за період з 08.09.2020 по 17.08.2021 у розмірі 228 910,79 грн. з кожного відповідача, зобов`язати позивача здійснити перерахунок заборгованості відповідно до обставин справи та зменшити суму позовних вимог до 90 499,62 грн. з кожного відповідача, яка підлягає сплаті за період з 18.08.2021 по 31.12.2021. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що у період з 03.07.2020 по 17.08.2021 він не мав можливості користуватися орендованою територією через проведення реконструкції парку, на території якого розташований об`єкт оренди. Відповідач наголосив, що відповідно до договору оренди, орендодавець зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ до об`єкта оренди. Проте, оскільки позивач не виконав цього зобов`язання, він вважає, що це робить частину його вимог необґрунтованою. Зазначив, що оскільки відповідачі не мали можливості користуватися орендованою територією з 08.09.2020 по 17.08.2021, то за цей період відповідачі підлягають звільненню від сплати орендної плати. 03.03.2025 року до суду надійшло клопотання, в якому позивач, зокрема, спростовує посилання відповідача на неможливість використання спірної земельної ділянки відповідачами у вказаний у відзиві період, та наголосив, що відкритими даними земельного кадастру України (https://kadastr.live) підтверджено формування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, її місце розташування, а з комп`ютерної програми Google Планета Земля Про не вбачається, що на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 тривала реконструкція. 24.07.2025 року до суду надійшов відзив на позов представника відповідача [PERSON] адвоката Іванюченка В.В., в якому він просив суд у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до [PERSON] та [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в розмірі 238 376,08 грн. відмовити. В обґрунтування свої заперечень проти позову посилався на те, що у відповідача впродовж тривалого часу, з причин, які не залежать від відповідача була відсутня можливість використовувати земельну ділянку під нежитловою будівлею та в обсязі, необхідному для обслуговування будівлі. Крім того, об`єктом права ця ділянка може стати тільки після реєстрації цього права за позивачем. Така реєстрація була проведена лише у грудні 2021 року, при цьому період, що входить до предмету спору з 08.09.2020 року по 31.12.2021 року. Представник наголосив, що сформована земельна ділянка з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту державної реєстрації права власності на неї за Харківською міською радою. Відповідно до доказів, що маються у матеріалах справи та надані позивачем: - кадастровий номер земельної ділянки 6310138500:07:005:0067; - реєстрація її у Державному земельному кадастрі - 02.06.2017 року. Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 серпня 2024 року; дата державної реєстрації у кадастрі 02 червня 2017 року; - державна реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідною юридичною особою 06.12.2021 року. Інформаційна довідка від 23 серпня 2024 року № 392167882, відповідно до якої державна реєстрація права комунальної власності за Харківською міською радою на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» проведена 06 грудня 2021 року на підставі рішення про державну реєстрацію з відкриттям розділу від 08.12.2021 року. Відтак, представник вважає, що позивачем не надано доказів існування протягом частково заявленого у позові періоду з 08 вересня 2020 року по грудень 2021 року земельної ділянки площею 0,2549 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 як об`єкта цивільних прав у розумінні статті 791 Земельного кодексу України. Зазначена обставина, на думку представника, виключає можливість обчислювати розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав. Враховуючи зазначене вище, зважаючи на ненадання позивачем будь-яких доказів наявності у Харківської міської ради речових прав на земельну ділянку у частково заявлений до стягнення період, представник відповідача вважав, що вимоги позивача в частині стягнення 302419, 28 грн. є безпідставними. Крім того, представник зазначив, що на сайті Харківської міської ради, в розділі новини ЖКГ, була розміщена новина датована 22 липнем 2020 року з інформацією, що у Харкові реконструюють три великі зони відпочинку, в тому в сквері на бульварі Юр`єва. Одночасно з цим, на https://prozorro.gov.ua/ було розміщено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-05-29-005430-b предметом закупівлі яких є «Відновлення елементів благоустрою території зеленої зони вздовж бульвару Юр`єва (капітальний ремонт) в м. Харків (45112000-5 - землерийні та інші земляні роботи)», з визначенням строку поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг до 31 грудня 2021 року. 17 червня 2020 року було проведено аукціон, переможцем якого стало ТОВ "ПРОМДОРСЕРВІС". Згідно звіту про виконання договору про закупівлю UA-2020-05-29-005430-b від 15 квітня 2021 року, строк дії договору складає з 09.07.2020 по 14.04.2021 року. Згідно інформації на сайті Харківської міської ради, в розділі новини ЖКГ, станом на 28 липня 2021 року тривали активні роботи з відновлення елементів благоустрою на території зеленої зони вздовж бульвару Юр`єва. Одночасно з цим зазначено, після масштабного ремонту на території встановлять сміттєві контейнери, паркові лавочки декількох видів. Також обладнають дитячі майданчики, велопаркування, інформаційні стенди, огорожу і встановлять електроосвітлення. Таким чином станом на 28 липня 2021 року ремонтні роботи не було завершено. Матеріали справи містять інформацію про те, що відповідач став власником нерухомого майна 08.09.2020 року, цей факт не заперечується. Водночас, спірний період користування земельною ділянкою частково охоплюється періодом часу коли відповідач не мав можливості фактично використовувати земельну ділянку. Сума коштів, яка зазначена позивачем, яка підлягає поверненню за ст. 1212 ЦК України, може розраховуватися як еквівалент орендної плати. Таким чином на вказані правовідносини можуть бути розповсюджені вимоги діючого законодавства відносно найму (оренди), а саме глава 58 ЦК України. Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Оскільки земельна ділянка, що розташована за аресою: [ADDRESS] в межах проведення відновлення елементів благоустрою території зеленої зони вздовж бульвару Юр`єва (капітальний ремонт) в м. Харків відповідач був значною мірою позбавлений можливості фактично використовувати земельну ділянку для отримання доходів. Враховуючи зазначене вище, представник вважає, що вимоги позивача в частині стягнення 238376,08 грн. є безпідставними (час продовж якого земельна ділянка не могла бути використана фактично). Таким чином, відповідач не погоджується із позовними вимогами на суму 238376,08 грн. із наведених підстав. Таким чином, представник відповідача вважає, що позовні вимоги Харківської міської ради за період часу з 08 вересня 2020 року по квітень 2021 року включно у розмірі 238376, 08 грн. не підлягають задоволенню, оскільки спірна земельна ділянка не була сформована у встановленому законодавством порядку; та на цей час майно не могло бути використане відповідачем через обставини, за які він не несе відповідальності. Ухвалою суду від 08.09.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання уповноважений представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Іванюченко В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позові від 24.07.2025 року, та просив суд повністю відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.07.2024 року за № 387114774 право власності на споруду спортивно-оздоровчого призначення (літній майданчик для міні-гольфу) літ. № 49-:-53 за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 08.09.2020 на праві спільної часткової власності за [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки) на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2020 № 3473. Вищевказана споруда розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, право користування якою відповідачами не було оформлено. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.08.2024 № НВ-0002064112024 площа земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 складає 0,2549 га, сформована земельна ділянка - 02.06.2017. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид цільового призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно із частинами 1- 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19. У справі, яка розглядається, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, належний [PERSON] та [PERSON] , та за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти у виді орендної плати, сформована з 02.06.2017 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.08.2024 року за № 392167882 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано 06.12.2021 за Харківською міською радою. Як убачається з матеріалів справи, за результатами проведеного головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку ч. 2 ст. 83 ЗК України комплексу перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по [ADDRESS] , встановлено, що на земельній ділянці за вказаною адресою з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, площею 0,2549 га, розташований літній майданчик для міні-гольфу літ. № 49-:-53 право власності на який, на теперішній час, зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . Отже, [PERSON] та [PERSON] з дати набуття права власності на споруду спортивно-оздоровчого призначення (літній майданчик для міні-гольфу) літ. № 49-:-53 - з 08.09.2020 використовують вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12.06.2024 року № 11953/5/20-40-24-05-08 [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані платниками земельного податку за земельну ділянку площею 0,2549 га з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 по проїзду Стадіонному, 17/1 ум. Харкові. Щодо посилання відповідача [PERSON] та його представника на те, що відповідачі не мали можливості користуватися орендованою територією з 08.09.2020 по 17.08.2021, у зв`язку з чим вони підлягають повному звільненню від сплати орендної плати, слід зазначити таке. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На обґрунтування вказаних обставин відповідачем долучено фотографії та статті з офіційного сайту міської ради. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів того, що надані стороною відповідача докази стосуються предмету спору, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, матеріали справи не містять. Натомість, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що відповідачі, як власники об`єкта нерухомого майна у спірний період із 08.09.2020 по 31.12.2021 користувалися земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи коштів за користування нею, тому [PERSON] та [PERSON] є фактичними користувачами спірної земельної ділянки, які без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберігли у себе кошти, які мали сплатити за користування нею. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного. Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Оскільки, відповідачі не є власниками та постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для них як землекористувачів є орендна плата. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно із ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212- 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі, що і було зроблено судами попередніх інстанцій. Положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19), у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № № 14-77цс18) та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18). Крім того, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є фактичними користувачами земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, однак у період з 08.09.2020 по 31.12.2021 не сплачували у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по проїзду Стадіонному, 17/1. Підпунктами 14.1.125, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пунктом 288.5 статті 288 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] та [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 загальною площею 0,2549 га по проїзду Стадіонному, 17/1 у м. Харкові від 21.12.2020 №6299, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі - Положення № 41/08). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 загальною площею 0,2549 га по [ADDRESS] у 2020-2021 роках становить 16 206 870 грн. Щодо застосування ставки річної орендної плати у розмірі 3%. Відповідно до п. 4.3 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір орендної плати за використання земельної ділянки під діяльність у сфері спорту, фізичної культури та оздоровлення встановлено на рівні 3% від нормативної грошової оцінки. Щодо застосування коефіцієнту розміру земельної ділянки. Додатком до Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1. Щодо застосування коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов із значенням 1. Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо). Аналогічні приписи щодо застосування коефіцієнтів складних Інженерно- геологічних умов містить пункт 2.4 Положення № 41/08 в редакції з 01.01.2022. Враховуючи факт того, що землекористувачем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1. Отже, розмір орендної плати, яку повинні були сплачувати власники нерухомого майна за використання всієї земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067 загальною площею 0,2549 га по [ADDRESS] складає: - у 2020 році - 40 517,18 грн в місяць, а за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить 445 688,98 грн.; - у 2021 році - 40 517,18 грн в місяць, аза період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 486 206,10 грн. Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Відповідно до ч. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. За відсутності іншої норми права, яка б урегульовувала подібні правовідносини, обґрунтованим та правомірним є застосування п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах. Отже, розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, можливо. Аналогічні за змістом висновки щодо можливості застосування зазначеного алгоритму розрахунку позовних вимог надав і Касаційний цивільний суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 638/13423/18. Відповідна позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 16,06.2021 у справі № 922/1646/20, від 16.08.2022 у справі № 922/2095/21, від 04.10.2022 у справі № 922/2828/20. Зважаючи на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на споруду спортивно-оздоровчого призначення (літній майданчик для міні-гольфу) літ. № 49-:-53 за адресою: [ADDRESS] 08.09.2020 зареєстровано за [PERSON] 1/2 частки та за [PERSON] 1/2 частки, то сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, яку повинен був сплатити [PERSON] становить 50% від загального розміру плати за використану земельну ділянку по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067: - у 2020 році, за період з 08.09.2020 по 31.12.2020, становить 76 307,36 грн.; -у 2021 році, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, становить 243 103,05 грн. Сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, яку повинна була сплатити [PERSON] становить 50% від загального розміру плати за використану земельну ділянку по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067: - у 2020 році, за період з 08.09.2020 по 31.12.2020, становить 76 307,36 грн.; -у 2021 році, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, становить 243 103,05 грн. Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12.06.2024 № 11953/5/20-40-24-05-08 [PERSON] та [PERSON] не сплачували кошти за використання вищезазначеної земельної ділянки, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 08.09.2020 по 31.12.2021 складає: [PERSON] - 319 410,41 грн, [PERSON] - 319 410,41 грн. Таким чином, враховуючи те, що у період з у період з 08.09.2020 по 31.12.2021 відповідачі використовували земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:07:005:0067, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником - Харківською міською радою договору оренди, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частина 1 ст.141\~ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено судові витрати на сплату судового збору у сумі 9582,32 грн., які підтверджені належними доказами і підлягають стягненню з відповідачів по 4791,16 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved