Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

19 травня 2025 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду міста Кам`янське з даним позовом. У поданому до суду позові остання просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , внаслідок того, що вони були відсутніми з травня 2021 року у житловому приміщенні без поважних причин понад 6 місяців . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є квартиронаймачем вищевказаної квартири. Відповідачі по справі є її синами, не проживають в квартирі та не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідачів перешкоджає позивачу у реалізації її прав як наймача квартири. Ухвалою судді від 10.06.2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження. До судового засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату , час та місце розгляду справи повідомлені належним чином , надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, відзив на позов не подав, надав заяву про визнання позовних вимог, просить розглянути справу за його відсутності . Представник третьої особи ,яка не заявляє самостійних вимог, Кам`янської міської ради , до судового не з`явився , про дату , час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Оскільки відповідачі, які повідомлені про розгляд справи належним чином шляхом направлення на адресу їх зареєстрованого місця проживання поштового відправлення - судову повістку, ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, у судове засідання не з`явилися, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи убачається, що спірним житловим приміщенням є [ADDRESS] . Наймачем вказаної квартири є позивач по справі [PERSON] , що підтверджується ордером на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 11.11.1979 року № 904 та даними ліцьового рахунку (а.с.12,14). Відповідно до ліцьового рахунку № 290447, окрім позивача квартиронаймачами житлового приміщення є: [PERSON] та [PERSON] - сини позивача. Відповідно до обставин викладених позивачем в обґрунтування позовних вимог вбачається, що відповідачі на даний момент зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , однак у спірній квартирі не проживають, не сплачують комунальні послуги та не беруть участі в утриманні квартири, у зв`язку з чим останні перешкоджає позивачу у реалізації її прав як власника квартири. На підтвердження того, що відповідачі дійсно не проживають у спірній квартирі позивач надала копію акту від 01.05.2025 р., який складений Комунальним підприємством Кам`янської міського ради «Добробут» , відповідно до якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] з травня 2021 року (а.с.16). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідачі у спірній квартирі не проживає понад шість місяців , суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зняття його з реєстрації за вказаною адресою . Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved