Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи. Доводи позову. 02\~липня 2025\~року \~позивачка \~ [PERSON] через\~свого представника\~ адвоката\~Пеньковського В.Б.\~звернулась до\~Пересипського районного\~суду міста\~Одеси \~з позовом\~до відповідача\~ПАТ НАСК\~«ОРАНТА» про\~стягнення шкоди,\~заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~ Позов мотивований тим, що 27 березня 2025 року близько 19 год. 00 хв., громадянин [PERSON] , рухаючись по вул. Семена Палія 70, в м. Одесі, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», номерний знак [NUMBER] , належним йому на праві власності, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz GLA250», номерний знак [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] (далі - Позивач), яка зупинилася попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені вище транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Діями [PERSON] було порушено вимоги пп. 13.1 Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 28.04.2025 року у справі 523/5379/25 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», номерний знак [NUMBER] , була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», на підставі договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.11.2024 №224698367. Внаслідок дорожно-транспортної пригоди Відповідача було повідомлено про страховий випадок і він склав страховий акт від 18.04.2025 №ОЦВ-СП-25-15-8152/1. У зв`язку із зазначеним вище 31.03.2025 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок механічного ушкодження належного їй транспортного засобу марки «Mercedes-Benz GLA250», номерний знак [NUMBER] , в результаті дорожно-транспортної пригоди. 31.03.2025 року фахівець Відповідача [PERSON] здійснив огляд транспортного засобу Позивача та склав протокол (акт) огляду транспортного засобу. Під час консультування щодо відновлювального ремонту на СТО, коли було знято пошкоджений бампер, додатково було виявлено пошкодження кронштейна насадки бампера, кронштейн насадки глушника L, насадки глушника, кронштейна, термоекрана глушника, про що Позивач повідомила [PERSON] та направила йому фото відповідних пошкоджень. 18.04.2025 року на банківський рахунок Позивача від Відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 27545,85 грн. страхового відшкодування. При цьому Позивач не отримувала від Відповідача жодних повідомлень про прийняте за її заявою рішення та розрахунків розміру страхового відшкодування. Натомість, сума страхового відшкодування була значно нижча за реальну вартість відновлювального ремонту, яка склала 55815,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП [PERSON] від 05.06.2025 року №НС-00000036, квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки від 05.06.2025 №19. Враховуючи дані обставини, 23.04.2025 Позивач звернулась до Відповідача із заявою щодо суми страхового відшкодування. Листом від 28.04.2025 №09-02-17/5049 Відповідач повідомив, що розрахунок страхового відшкодування було здійснено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 р. №1961-IV зі змінами і доповненнями. У листі від 28.04.2025 №09-02-17/5049 Відповідач зазначив, що розмір страхового відшкодування склав 27545,86 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу розраховано на рівні 46744,05 грн. та застосовано коефіцієнт фізичного зносу 50%). 01.05.2025 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою, у якій просила надати їй документи, які стали підставою розрахунку суми страхового відшкодування. Не отримавши відповіді, 09.05.2025 року Позивач повторно звернулась із заявою до Відповідача, у якій просила також надати копії ліцензії експерта, який здійснював розрахунок розміру страхового відшкодування. 19.05.2025 у відповідь на заяву від 09.05.2025, Відповідач надіслав Позивачу лист №09-02-17/6019, у якому послався на ремонту калькуляцію від 14.04.2025 №25-15- 8152. Не погоджуючись із розрахунком страхового відшкодування, зробленого Відповідачем, Позивач звернулась до нього з претензією, у якій обґрунтувала допущені під час здійснення розрахунку порушення чинного законодавства та методики оцінки, та повторно надала копії пошкоджених деталей, які не було враховано у розрахунку. Відповідь на претензію Відповідачем надана не була. 05.06.2025 року адвокат Пеньковський В.Б., з метою надання правничої допомоги Позивачу, звернувся до Відповідача із адвокатським запитом №04/01-29, у якому серед іншого просив надати копії усіх матеріалів, які містяться у страховій справі №25- 15-8152, копію документа (документів), що підтверджує кваліфікацію, спеціалізацію та право на здійснення оціночної діяльності суб`єкта, що здійснював оцінку пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz GLA 250 д.р.н. [NUMBER] за страховим актом №ОЦВ-СП-25-15-8152/1. Листом від 11.06.2025 №09-02-17/7012 Відповідач частково надав відповідь на адвокатський запит, надавши копії лише таких документів: короткого висновку від 14.04.2025 №25-15-8152, протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 31.03.2025, заяви про страхове відшкодування від 31.03.2025, страхового акту від 18.04.2025 №ОЦВ-СП-25-15-8152/1. Позивач вважає дії Відповідача протиправними, а розмір страхового відшкодування, виплаченого Відповідачем, неповним. З огляду на викладене, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь [PERSON] , суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 28269,15 грн., а також понесені судові витрати у загальному розмірі 5968,96 грн., що складаються з судового збору у розмірі 968,96 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 07 липння 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву, призначено судове засідання на 29 вересня 2025 року. Судове засідання призначене по справі на 29 вересня 2025 року, було відкладено, з причини відсутності доказів повідомлення про дату розгляду справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання представник позивача адвокат Пеньковський В.Б. не з`явився, надав заяву якою позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у їх із позивачем відсутність. Представник відповідача\~ПАТ «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «ОРАНТА»\~до судового\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи сповіщався\~належним чином. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27 березня 2025 року близько 19 год. 00 хв., громадянин [PERSON] , рухаючись по вул. Семена Палія 70, в м. Одесі, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», номерний знак [NUMBER] , належним йому на праві власності, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz GLA250», номерний знак [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] (далі - Позивач), який зупинився попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені вище транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Діями [PERSON] було порушено вимоги пп. 13.1 Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 28.04.2025 року у справі 523/5379/25 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», номерний знак [NUMBER] , була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», на підставі договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.11.2024 №224698367. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 160\~000 грн. Внаслідок дорожно-транспортної пригоди, Позивач повідомив Відповідача про страховий випадок і склав страховий акт від 18.04.2025 №ОЦВ-СП-25-15-8152/1. 31.03.2025 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок механічного ушкодження належного їй транспортного засобу марки «Mercedes-Benz GLA250», номерний знак [NUMBER] в результаті дорожно-транспортної пригоди. 31.03.2025 року фахівець Відповідача [PERSON] здійснив огляд транспортного засобу Позивача та склав протокол (акт) огляду транспортного засобу. Під час консультування щодо відновлювального ремонту на СТО, коли було знято пошкоджений бампер, позивачем додатково було виявлено пошкодження кронштейна насадки бампера, кронштейн насадки глушника L, насадки глушника, кронштейна, термоекрана глушника, про що Позивач повідомила [PERSON] та направила йому фото відповідних пошкоджень. 18.04.2025 року на банківський рахунок Позивача від Відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 27545,85 грн. страхового відшкодування. Позивач у позовній заяві посилається на те, що вона не отримувала від Відповідача жодних повідомлень про прийняте за її заявою рішення та розрахунків розміру страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування була значно нижча за реальну вартість відновлювального ремонту, яка склала 55815,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП [PERSON] від 05.06.2025 року №НС-00000036, квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки від 05.06.2025 №19. 23.04.2025 Позивач звернулась до Відповідача із заявою щодо суми страхового відшкодування. Відповідно до Листа від 28.04.2025 №09-02-17/5049 Відповідач ПАТ НАСК « Оранта» повідомив, що розрахунок страхового відшкодування було здійснено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 р. №1961-IV зі змінами і доповненнями. У листі від 28.04.2025 №09-02-17/5049 Відповідач зазначив, що розмір страхового відшкодування склав 27 545,86 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу розраховано на рівні 46744,05 грн. та застосовано коефіцієнт фізичного зносу 50%). 01.05.2025 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою, у якій просила надати їй документи, які стали підставою розрахунку суми страхового відшкодування. 09.05.2025 року Позивач повторно звернулась із заявою до Відповідача, у якій просила також надати копії ліцензії експерта, який здійснював розрахунок розміру страхового відшкодування. 19.05.2025 у відповідь на заяву від 09.05.2025 Відповідач надіслав Позивачу лист №09-02-17/6019, у якому послався на ремонтну калькуляцію від 14.04.2025 №25-15- 8152. Не погоджуючись із розрахунком страхового відшкодування, зробленого Відповідачем, Позивач звернулась до нього з претензією, у якій обґрунтувала допущені під час здійснення розрахунку порушення чинного законодавства та методики оцінки та повторно надало копії пошкоджених деталей, які не було враховано у розрахунку. 05.06.2025 року адвокат Пеньковський В.Б. з метою надання правничої допомоги Позивачу звернувся до Відповідача із адвокатським запитом №04/01-29, у якому серед іншого просив надати копії усіх матеріалів, які містяться у страхові справі №25- 15-8152, копію документа (документів), що підтверджує кваліфікацію, спеціалізацію та право на здійснення оціночної діяльності суб`єкта, що здійснював оцінку пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz GLA 250 д.р.н. [NUMBER] за страховим актом №ОЦВ-СП-25-15-8152/1. Листом від 11.06.2025 №09-02-17/7012 Відповідач частково надав відповідь на адвокатський запит, надавши копії таких документів: короткого висновку від 14.04.2025 №25-15-8152, протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 31.03.2025, заяви про страхове відшкодування від 31.03.2025, страхового акту від 18.04.2025 №ОЦВ-СП-25-15-8152/1. Відповідно до статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України. Стаття 1166\~ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»\~(далі - Закон №85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Дорожньо-транспортна пригода, що є страховим випадком, відбулась 27.03.2025 року, отже основним нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини сторін є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року № 3720-ІХ (далі Закон від 21.05.2024 №3720-ІХ). Відповідно до п. 1 розділу VІ Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року, крім окремих норм. Відповідно до п. 2 розділу VІ Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ визнано таким, що втратив чинність з дня введення в дію цього Закону, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами) (далі Закон від 01.07.2004 №1961-VІ). Таким чином норми Закону від 01.07.2004 №1961-VІ не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 18 Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Відповідно до ст. 26 Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з: 1) пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи; 2) пошкодженням чи знищенням дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; 3) пошкодженням чи знищенням іншого майна потерпілої особи, крім випадків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 30 цього Закону; 4) проведенням робіт, необхідних для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 5) пошкодженням транспортного засобу внаслідок його використання для доправлення потерпілої особи до закладу охорони здоров`я, у тому числі забрудненням салону такого транспортного засобу; 6) доставкою (транспортуванням), зокрема з використанням спеціального автомобіляевакуатора, пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи з місця дорожньотранспортної пригоди, якщо такий транспортний засіб не може рухатися самостійно. Відповідно до ст. 27 Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньотранспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу. Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правилам дорожнього руху та технічної експлуатації. Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку. Страховик (МТСБУ) у встановленому ним порядку визначає перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам, та оприлюднює його на своєму веб-сайті. Страховик (МТСБУ) зобов`язаний надати потерпілій особі інформацію про осіб, включених до переліку, передбаченого цією частиною. Якщо визначений страховиком (МТСБУ) перелік включає менше трьох осіб, розташованих в межах 150 кілометрів від місця проживання потерпілої особи або місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, потерпіла особа має право самостійно обрати особу, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. У разі якщо строк експлуатації транспортного засобу до настання дорожньотранспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо нього є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, для здійснення відновлювального ремонту на вимогу потерпілої особи має бути визначений авторизований сервісний центр відповідного виробника, якщо визначений страховиком (МТСБУ) перелік не містить такого авторизованого сервісного центру. За згодою страховика (МТСБУ) відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу може здійснюватися на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх статутних документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, за вибором потерпілої особи поза переліком, визначеним страховиком (МТСБУ). Відповідно до ст. 38 Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або про відмову у здійсненні страхової (регламентної) виплати може бути оскаржено страхувальником або потерпілою особою, або іншою особою, яка має на неї право, у судовому порядку. Відповідач у листі від 28.04.2025 №09-02-17/5049 зазначив, що розрахунок страхового відшкодування здійснено відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159. Натомість, дана методика затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 із змінами, внесеними наказами від №137/5/2732 від 08.12.2004, №1335/5/1159 від 24.07.2009, №3207/5/1033 від 21.10.2019, №2060/5/496 від 24.05.2022, №3584/5/2782 від 12.12.2024. Таким чином, методика була затверджена до набрання чинності Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ та є підзаконним нормативно-правовим актом, тому підлягає застосуванню лише в частині, що не суперечить Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ. Відповідно до п. 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до п. 6.3.3 Методики за рік виготовлення КТЗ приймається календарна дата його виготовлення з обов`язковим зазначенням при цьому дня та місяця цього року. 51. Якщо календарну дату виготовлення визначити неможливо, то за основу береться модельний рік виготовлення, визначений за його VIN-кодом, з урахуванням календарної дати першого документального підтвердження будь-якої дії з даним КТЗ, що зазначена у супровідних документах (дати придбання, дати оформлення митних документів, дати першої реєстрації КТЗ тощо). Датою першої реєстрації КТЗ, який був у користуванні (зокрема який ввозиться на митну територію України), є дата, що зазначена в спеціальній графі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) КТЗ, або дата видачі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта). Відповідно до п. 7.36 Методики Ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою Ссз = Цс х (1 Ез), де Ссз - вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн; Цс - ціна нової складової частини, грн; Ез - коефіцієнт фізичного зносу. Значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки. Статтею 29 Закону 01.07.2004 №1961-VІ, яку попри її нечинність було застосовано Відповідачем при розрахунку, було передбачено, що «у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки». Разом із тим статтею ст. 27 чинного Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ не передбачено урахування зносу при визначенні витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом. Так, у короткому висновку від 14.04.2025 №25-15-8152 зазначено про вирахування зносу запчастин 50% у розмірі 19198,20 грн. Проте таке вирахування не передбачено ані Законом від 21.05.2024 №3720-ІХ, ані Методикою. З наданих копії матеріалів вбачається, що автомобіль Позивача марки «Mercedes-Benz GLA250», номерний знак [NUMBER] , виготовлено у квітні 2018 року. Як зазначено у самому короткому висновку від 14.04.2025 №25-15-8152, дата першої реєстрації автомобіля Позивача 18.04.2018. Таким чином відповідно до п. 6.3.3 Методики датою виготовлення автомобіля Позивача марки «Mercedes-Benz GLA250», номерний знак [NUMBER] , слід вважати дату його першого придбання 18.05.2018р. Страховий випадок стався 27.03.2025, тобто на момент пошкодження автомобіля, навіть якщо вважати датою виготовлення автомобіля зазначену Відповідачем дату першої реєстрації 18.04.2018 року, строк його експлуатації складав 6 років 11 місяців та 6 днів. Суд погоджується із позицією сторони Позивача, що так як автомобіль Позивача виготовлено не у країнах СНД, а строк його експлуатації на момент страхового випадку становив менше 7 років, відповідно до п. 7.36 Методики при розрахунку ринкової вартості його складників (деталей) коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю, а не 50% як це вказано Відповідачем у короткому висновку від 14.04.2025 №25-15-8152. 68. Всупереч ст. 27 Закону від 21.05.2024 №3720-ІХ Відповідач не надав Позивачу інформацію про осіб, включених до переліку осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам. Подібний перелік не оприлюднено на сайті Відповідача, принаймні у спосіб, який би дозволив Позивачу самостійно знайти цей перелік. Тому, суд прийшов до висновку, що Позивач на законній правовій підставі, з метою захисту своїх прав, була змушена самостійно обрати особу для здійснення ремонту транспортного засобу. Відновлювальний ремонт було виконано ФОП [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює діяльність за КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний), який включає технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (механічні ремонт, ремонт електричних систем автотранспортних засобів, ремонт електронних систем упорскування палива, поточне обслуговування, ремонт кузовів, ремонт запчастин автотранспортних засобів, миття, полірування тощо, напилення та фарбування, ремонт лобового скла та вікон, ремонт сидінь автотранспортних засобів), ремонт шин і камер, їх установлення або заміну, антикорозійне оброблення, установлення деталей і приладдя, яке не є складовою процесу виробництва автотранспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту склала 55815,00 грн. і Позивач поніс на це саме такі витрати, що підтверджується актом виконаних робіт ФОП [PERSON] від 05.06.2025 року №НС-00000036, квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки від 05.06.2025 №19, Наведені обставини та докази жодним чином не спростовані стороною Відповідача. Таким чином, судом встановлено, що під час розрахунку страхового відшкодування, ПАТ НАСК «ОРАНТА» проігнорувало результати повного огляду транспортного засобу після його розібрання та виявлені додаткові пошкодження представниками СТО, про що було повідомлено фахіця відповідача [PERSON] . Дії та рішення Відповідача щодо визначення розміру страхового відшкодування суперечать чинному законодавству та ґрунтуються на недостовірних доказах, зокрема, на короткому висновку від 14.04.2025 №25-15-8152, при цьому Відповідачем невірно розраховано строк експлуатації транспортного засобу, що призвело до безпідставного застосування коефіцієнту фізичного зносу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що здійснена Відповідачем оцінка матеріального збитку не відповідає дійсному технічному стану транспортного засобу, після його пошкодження внаслідок ДТП. В свою чергу, зазначений Позивачем, та підтверджений матеріалами справи у судовому засіданні розмір матеріального збитку 55 815,00 грн., повністю покривається лімітом відповідальності, що передбачений страховим полісом №224698367 ПАТ НАСК «ОРАНТА». Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Таке правозастосування суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Великої Палати від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17, які суд в силу ч.4\~ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із у\~страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Таке правозастосування суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, які суд в силу ч.4\~ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд визнає обґрунтованим розмір страхової виплати, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача у розмірі 28 269,15 грн. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved