Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

29.07.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулась [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), в якій просить суд: розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.05.2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №759; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання позивачки по 4000 (чотири тисячі) грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді судового збору. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з 27.05.2023 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №759. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Так, позивач зазначає про те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через постійні сварки, непорозуміння та конфлікти. Така атмосфера в сім`ї негативно впливає на її здоров`я та на стан і виховання їхнього спільного сина. Вказує на те, що вона з чоловіком на даний час не проживають разом з травня 2024 року, вона разом з сином проживає у своїх батьків, фактично спільного життя з відповідачем немає. Крім того, позивач втратила до відповідача почуття поваги та любові, шлюбні стосунки між ними припинені, їхня сім`я розпалася, а шлюб існує лише формально. Також, позивач зазначила, що перспектив для примирення та збереження їхньої сім`ї з відповідачем не має та переконана в тому, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їх спільної дитини, які мають істотне значення. Разом з тим, позивач вказує про те, що відповідач інколи відвідує сина, матеріальну допомогу для сина щомісячно не надає, а лише за її проханням, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина. Крім того, з огляду на те, що вона здійснює догляд за сином, який не досяг трирічного віку, у зв`язку з чим позбавлена можливості працювати та не має матеріального забезпечення, а відтак потребує матеріальної допомоги чоловіка. Відзив на позов до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання за участю сторін на 11:30 год. 11.09.2025 року. 11.09.2025 року судовий розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 10:00 год. 18.09.2025 року. 18.09.2025 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області задоволено клопотання позивачки та ухвалено витребувати Головного управління ДПС У Рівненській області інформацію про доходи [PERSON] 25.09.2025 року від позивачки надійшла заява, де остання просила суд при прийняті рішення про розірвання шлюбу залишити за нею дошлюбне прізвище [PERSON] . 06.10.2025 року Головне управління ДПС У Рівненській області направило інформацію на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 18.09.2025 року про доходи [PERSON] , судовий розгляд справи призначено на 11 год. 30 хв. 18.11.2025 року. У судове засідання 18.11.2025 року сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, повідомлявся про час та дату судового розгляду завчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань до суду не направляв, як і не направляв пояснень т а відзиву на позовну заяву. Так, на відому суду адресу відповідача неодноразово направлялися судові виклики, які поверталися без вручення із зазначенням, про те, що відповідач за вказаною адресою відсутній. Так, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, суд враховує той факт, що цивільна справа перебуває в провадженні Рівненського районного суду Рівненської області з 29 липня 2025 року, відповідач не неодноразові виклики до суду не з`явився, жодних клопотань та заяв до суду не направляв, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 27.05.2023 року сторони у даній справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб про що Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис №759 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом «Центр надання адміністративних послуг» Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області 24.11.2023 року, актовий запис №88. Позивачка у позовній заяві стверджує про факт припинення шлюбних відносин між сторонами, втрату почуття взаємної любові та поваги один до одного, а також вказує про те, що шлюб між сторонами має формальний характер, подальше сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхнього малолітнього сина. З огляду на вказане, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе, а тому їх шлюб слід розірвати, а з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання їхнього малолітнього сина. Також, покликаючись на норми\~Сімейного кодексу України, позивач просить суд стягнути аліменти на її утримання. Згідно отриманої судом інформації з Головного управління ДПС У Рівненській області на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 18.09.2025 року, про джерела і суми доходів [PERSON] за період з травня 2024 року по серпень 2025 року надані відповідно до відомостей з ДРФО, а саме: з травня 2024 року по листопад 2024 року відсутня інформація про доходи. За грудень 2024 року [PERSON] отримав дохід за цивільно-правовим договором в розмірі 2 000,00 грн. З лютого 2025 року по травень 2025 року [PERSON] отримував заробітну плату в ПП «ЕКОІНВЕСТ» у розмірі 8 700,00 грн. щомісячно, а з червня 2025 року по серпень 2025 року [PERSON] отримував заробітну плату в ПП «ЕКОІНВЕСТ» у розмірі 9 000,00 грн. щомісячно. Дохід відповідача за період з травня 2024 року по серпень 2025 року в загальному становив у сумі 72 500,00 грн. Таким чином, згідно наданої суду інформації вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштований в ПП «ЕКОІНВЕСТ» та отримує заробітну плату з червня 2025 року по серпень 2025 року в сумі 9 000,00 грн. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пунктом 6 ч.1\~ст.3 ЦК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3\~ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України\~регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 8, 9\~ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2\~ст.18 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Положеннями ч. 1\~ст.75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч.1\~ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому згідно\~ст.112 СК України, є всі підстави для розірвання даного шлюбу. Відносно позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд враховує, що відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, при цьому розділяючи цей обов`язок з матір`ю, оскільки законодавча вимога передбачає - обов`язок по утриманню дитини обома батьками. З урахуванням встановлених судом обставин, а також обставин передбачених ч.1\~ст.182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, з урахуванням даних про доходи відповідача, суд вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Водночас суд звертає увагу, що\~ст.84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Судом було досліджено надану Головним управлінням ДПС У Рівненській області інформацію про джерела і суми доходів [PERSON] , з якої вбачається що з червня 2025 року останній отримує заробітну плату у розмірі 9 000,00 грн. Враховуючи наведене, розмір доходу відповідача, а також те, що відповідач буде сплачувати аліменти у розмірі 1/4 доходу на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , заявлений позивачкою розмір аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3 років у сумі 4 000,00 грн., суд вважає завищеним та неспівмірним з доходом відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що на утримання позивачки слід стягувати аліменти в розмірі 2 000,00 грн. до досягнення їхнім сином трьох років, а саме до [INFO] . Згідно з вимогами статей\~76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тому, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам у справі, що згідно\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовної вимоги про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved