Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що 30.07.2023\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~відповідачем було\~укладено договір\~№3859518\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту,\~відповідно до\~умов якого остання отримала\~кредит у розмірі 10000,00\~грн.,\~строком на\~360\~днів зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі 2%\~від суми\~кредиту за\~кожен день користування.\~Вподальшому, 24.04.2024\~року,\~на підставі\~договору факторингу № 24/04/2024, ТОВ «Лінеура Україна» відступило таке право вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Оскільки відповідач\~не погасила\~існуючу заборгованість,\~ТОВ «ФК\~«Укрглобал-Фінанс»\~просить суд\~стягнути на\~його користь\~з [PERSON] \~заборгованості за\~договором у\~розмірі 62800,00\~грн.,\~яка складається\~з 10000,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом,\~52800,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~нарахованими процентами\~відповідно до\~п.1.4\~кредитного договору\~за ставкою 2\~%\~за кожен\~день користування\~кредитом за період\~з 30.07.2023\~року по 24.04.2024\~року \~(включно),\~а також\~витрати понесені\~по сплаті\~судового збору\~в розмірі 2422,40 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 26.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване\~місце проживання\~відповідача:\~ [ADDRESS] ,\~яку остання\~не отримала. Конверт із судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено\~наступні фактичні\~обставини справи,\~яким відповідають\~правовідносини,\~врегульовані нормами\~ст.ст. 207, 526, 527, 530, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що 30.07.2023\~року між ТОВ «Лінеура\~Україна» та [PERSON] \~укладено договір №3859518 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 13-23). Відповідно до\~п.\~1.2.\~договору,\~товариство зобов`язалося\~надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За умовами договору, сума кредиту 10000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Мета отримання кредиту: споживчі потреби. За умовами п. 2.1. договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.4. договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: -стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; -знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується на таких умовах. Відповідач 30.07.2023 року також підписала електронним цифровим підписом паспорт споживчого, який містить інформацію про умови кредиту (строк, ставку, розмір, інші додаткові послуги) (а.с. 24-26). Таким чином,\~сторони погодили\~умови,\~порядок виконання\~зобов`язання,\~визначили розмір\~процентів за\~користування коштами,\~строк кредитування\~та досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору\~від 30.07.2023 року. ТОВ «Лінеура\~Україна» на\~виконання умов\~кредитного договору перерахувало 30.07.2023\~року грошові кошти\~на банківську\~картку [NUMBER] ,\~вказану позичальником\~у договорі\~в розмірі\~10000,00\~грн.,\~що підтверджується листом ТОВ\~«Універальні платіжні\~рішення» та доказами\~витребуваними судом (а.с 27, 74-81). Відповідач неналежно виконує договірні зобов`язання. Згідно з\~розрахунком заборгованості\~за договором\~№3859518\~від 30.07.2023\~року,\~складеного ТОВ\~«Лінеура Україна»,\~яке є\~первісним кредитором,\~станом на 24.04.2024\~року заборгованість\~становить 62800,00 грн.,\~з яких: 10000,00\~грн.\~ тіло кредиту, 52800,00\~грн.\~ проценти за\~користування (а.с. 28-33). Відповідно до\~п. 5.1.3 договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. 24.04.2024\~року між ТОВ «Лінеура\~Україна» та ТОВ «ФК\~«Укрглобал-Фінанс»\~ укладено договір факторингу №24/04/24,\~відповідно до\~умов якого ТОВ «Лінеура Україна»\~відступає ТОВ «ФК\~«Укрглобал-Фінанс»\~ права вимоги,\~а фактор\~набуває права\~вимоги від\~клієнта та\~сплачує клієнту\~за відтуплення\~прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с. 45-49). Згідно з п. 4.1. договору, сторонни домовилися, що фінансування складає 2185366,65 грн. На підтвердження\~проведення розрахунків\~за договором\~факторингу №24/04/24,\~позивачем надано копію\~платіжної інструкції №783\~від 24.04.2024\~року (а.с. 54). Відповідного до п. 3.1.3. вищевказаного договору факторингу, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору та надходження суми фінансування у повному обсязі на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Згідно витягу\~з реєстру\~боржників, ТОВ «Лінеура\~Україна» відступило ТОВ «ФК\~«Укрглобал-Фінанс»\~право грошової\~вимоги до\~відповідача за\~договором №3859518\~від 30.07.2023\~року на\~суму 62800,00\~грн,\~з яких: 10000,00\~грн -\~ заборгованість\~за сумою\~кредиту,\~52800,00\~грн \~заборгованість по нарахованим процентам\~(а.с.\~55). Вказаний реєстр прав вимоги підписаний сторонами договору факторингу. Договір є правомірним, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора, зокрема щодо кредитного договору №07955-08/2021 від 13.08.2021 року. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 06.02.2019 року в справі №361/2105/16-ц. Таким чином, сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів. Будь-яких доказів спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов договору. З огляду\~на викладене\~вище,\~суд дійшов\~висновку про\~стягнення з\~відповідача \~заборгованості за договором №3859518 від 30.07.2023 року в сумі 62800,00 грн. Окрім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на правову допомогу\~позивачем надано:\~копію свідоцтва про\~право на\~заняття адвокатською\~діяльністю (а.с.\~59); договір про\~надання юридичних послуг №02/08/2024\~від 02.08.2024\~року (а.с.\~56-58), акт приймання-передачі\~наданих послуг №56\~від 03.03.2025\~року (а.с.\~55\~на звороті,\~59), копію платіжної\~інструкції від 03.03.2025 року (а.с.\~60). Згідно умов договору про надання юридичних послуг, вартість послуг виконавця, що були надані замовнику та не вказані у п. 3.1. договору визначаються сторонами у актах наданих послуг та рахунках на оплату. Відповідно до\~акту -передачі\~наданих послуг №56 від 03.03.2025 року адвокатом були надані послугу у виді підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 3859518 від 30.07.2023 року та клопотання про витребування доказів в розмірі 10000,00 грн. (а.с. 59). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved