Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

В липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних послуг [PERSON] в період часу з 25 вересня 2024 року по 01 жовтня 2024 року, за допомогою веб-сайтів, уклала шість кредитних договорів з ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитних», ТОВ «Макс Кредит». Відповідно до умов кредитних договорів відповідачка отримала кредитні кошти на загальну суму 69600 гривень зі сплатою відсотків визначених у кредитних договорах. В подальшому ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитних», ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Аванс Кредит» з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договори Факторингу внаслідок чого, позивач набуло статусу нового кредитора та отримав право вимоги до [PERSON] .. Протягом дії кредитних договорів відповідач систематично не виконувала належним чином договірні зобов`язання в частині своєчасного погашення кредиту та допустила прострочену заборгованість по кредиту на загальну суму 230236 гривень 16 копійок. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути неї в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, а також в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач за допомогою веб-сайту (https: //creditplus.uа) уклала кредитний договір № 8321947 від 25 вересня 2024 року з ТОВ «Авентус Україна», відповідно до умов договору, відповідач отримала від позивача кредит в сумі 20500 гривень строком на 360 днів із сплатою стандартної процентної ставки 1.00 % в день та застосовується в межах строку кредиту (п.1.4 договору) та зниженою процентною ставкою 0,60 % в день та застосовується відповідно до умов визначених в п. 1.5.2 кредитного договору. В подальшому, 28 вересня 2024 року відповідач відповідно до укладеного договору позики ( в умовах кредиту) із ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», який укладений за допомогою одноразового ідентифікатора (ключа-пароля), за допомогою веб-сайту (https: //mycredit.uа) отримала кредит (на умовах позики) в сумі 6000 гривень строком на 30 днів зі сплатою базової процентної ставки за другий день користування позикою (кредитом) 0.01 %. (п. 2.3 договору ). Окрім того, 29 вересня 2024 року відповідач з ТОВ «Макс Кредит» уклала 2 договори кредитної лінії № 00-9991132 та № 00-9990955, відповідно умов договорів, відповідач отримала від ТОВ «Макс Кредит» кредит в сумі 5500 гривень та 10000 гривень строком на 365 днів (п.1.2 договору), зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування (п. 1.5.1 договору) та занижено процентною ставкою 0,65 % від суми кредиту за кожний день користування з оплатою процентів визначених в п.1.4 договору (п. 1.5.2 договору). Крім того, відповідач 01 жовтня 2024 року в електронній формі, за допомогою веб-сайту (https://avans.credit.com.uа), уклала 2 договори про надання фінансового кредиту № 00261-10/2024 та № 28638-09/2024 з ТОВ «Аванс Кредит», відповідно до умов яких, відповідач отримала від кредит в сумі 9400 гривень та 18200 гривень, строком на 120 днів, із сплатою відсотків за користування в розмірі 0,99 % в день, що становить 361,35 % річних (п.п. 1.1, 1.3 договорів). Всього відповідач уклав 6 кредитних договір, які були укладені в електронній формі, за допомогою відповідних веб-сайтів, із заповненням всіх необхідних даних, наданням доступу до власного карткового рахунку та верифікації через систему «BankID» НБУ. В свою чергу, ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Аванс Кредит» уклали із позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договори факторингів, відповідно до яких останні відступили право вимоги за кредитними договорами укладеним із [PERSON] .. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно частини 1 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до частин 1, 2 статті 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Кредитний договір відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю). Частиною 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на офіційному веб-сайті позичальника у вільному доступі для всіх клієнтів розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Факт отримання відповідачем кредитів підтверджується підписаними договорами кредитів, довідками ТОВ «Пейтек» № 20250428-44-1 від 28 квітня 2025 року, № 143-25 від 165 травня 2025 року відповідно до яких було здійснено перерахування кредитних коштів на платіжну банківську карту відповідача. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму становила 179013 гривень 56 копійок, в тому числі заборгованість: за кредитним договором № 00261-10/2024 в розмірі 17310 гривень 10 копійок, з яких: -9400 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; -7910 гривень 10 копійок - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 28638-09/2024 в розмірі 33875 гривень 66 копійок, з яких: -18200 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; -15675 гривень 66 копійок - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 00-9990955 в розмірі 28168 гривень, з яких: -12000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; -16168 гривень - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 00-9991132 в розмірі 15492 гривні 40 копійок, з яких: -6600 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; -8892 гривень 40 копійок - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 8321947 в розмірі 78150 гривень, з яких: -35500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; -42600 гривень - сума заборгованості за відсотками; за Договором позики № 8554397 в розмірі 6017 гривень 40 копійок, з яких: -6000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; -17 гривень 40 копійок - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови кредитних договорів і не повернув позивачу отримані кредити та проценти за їх користування, то кредитну заборгованість в сумі 179013 гривень 56 копійок слід стягнути в примусовому порядку. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за неустойкою (штраф та пеня), суд виходить з наступного. З 24 лютого 2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України N 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд доходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення пені (штрафу) слід відмовити, оскільки нарахування та стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії воєнного стану суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно з яким позичальник звільняється від відповідальності за таке прострочення, а положення Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не містить положень, які б дозволяли кредитодавцю нараховувати та стягувати з боржника неустойку у період дії в Україні правового режиму воєнного стану. Зазначене узгоджується із висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23, від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеної суми, що в цій справі становить 2695 гривень. На підставі ст.ст. 526, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд

Outcome: partial