Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди. В обґрунтування позову зазначено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2024 року по справі № 331/3515/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики було затверджено мирову угоду, укладену [PERSON] та [PERSON] про таке: відповідач [PERSON] визнає заявлені позивачем [PERSON] вимога в розмірі 497\~050,39 грн. в повному обсязі та зобов`язується оплатити суму боргу в розмірі 497\~050,39 грн. відповідно до графіку погашення заборгованості. Проте, станом на 01.08.2025 р. відповідач визнані суми заборгованості не сплатив в повному обсязі, заборгованість відповідача складає 497\~050,39 грн. Разом з тим, ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2024 року по справі № 331/3515/24 не містить строк пред`явлення ухвали до виконання, а тому всупереч п. 8 мирової угоди, не може бути пред`явлена до виконання, оскільки не відповідає вимогам п. 7 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, внаслідок ухилення відповідача від виконання умов мирової угоди та не сплати суми грошових зобов`язань за мировою угодою у розмірі 497\~050,39 грн., а також у зв`язку з відсутністю в ухвалі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2024 по справі № 331/3515/24 всіх даних, зазначених у ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», позивач змушений звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд спонукати до виконання мирової угоди [PERSON] шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 497\~050,39 грн. заборгованості та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 11.08.2025 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою\~суду від 22.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2024 року по справі № 331/3515/24 (провадження № 2/331/1931/2024) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, затверджено мирову угоду, укладену між позивачем по справі [PERSON] \~(Сторона1)\~- з однієї сторони, та відповідачем по цивільній справі\~ [PERSON] \~(Сторона-2),\~з іншої сторони, про таке: 1. Відповідач [PERSON] визнає заявлені Позивачем [PERSON] вимоги в розмірі 497050,39 гривень в повному обсязі та зобов`язується оплатити Стороні-1 суму боргу в розмірі 497050,39 грн., відповідно до наступного графіку погашення заборгованості: Сума платежу, грн.\~ Гранична дата платежу 248525,19 01.03.2025 248525,20 01.08.2025 Загалом: 497050,39 грн. 2. З дати затвердження цієї мирової угоди судом за умови її виконання Стороною 2 припиняються зобов`язання Сторони 2, що можуть виникнути внаслідок порушення Стороною 2 своїх зобов`язань за договором позики від 18.09.2021 р. по сплаті передбачених\~статтею 625 Цивільного кодексу України\~сум річних та інфляційних втрат, які не заявлялися Стороною 1 під час звернення до суду з позовною заявою, але виникнуть станом на дату остаточного повернення суми боргу.; 3. Сплата грошових коштів у відповідності до п. 1 цієї мирової угоди здійснюється шляхом їх перерахування на рахунок Сторони-1 за наступними реквізитами: Номер рахунку [NUMBER] Найменування банку отримувача ПАТ КБ «Приватбанк» м. Запоріжжя МФО банку отримувача 305299 РНОКПП отримувача 2466617572 Призначення платежу Виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі №331/3515/24 або передачею готівки в межах м. Запоріжжя, підтвердженням чого буде виписана власноруч Стороною 1 та надана Стороні 2 розписка про отримання грошових коштів. 4. Сторони заявляють, що у випадку належного виконання цієї мирової угоди не матимуть жодних майнових претензій одна до одної з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди. 5. Сторони даної Мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї Мирової угоди, діють свідомо, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз, за взаємною згодою і попередньою домовленістю. Мирова угода не є фіктивною чи удаваною, а наміри Сторін відповідають змісту зобов`язань, визначених цією Мировою угодою. 6. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави. 7. Мирова угода вважається укладеною з дати її підписання Сторонами, набирає чинності з дати набуття законної сили ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про її затвердження та діє до її повного та належного виконання Сторонами. 8. Сторони визнають, що ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про затвердження цієї Мирової Угоди відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження»\~має силу виконавчого документа та може бути пред`явлена Стороною-1 до Державної виконавчої служби (приватного виконавця) для примусового виконання для стягнення прострочених до оплати сум, в якому Стягувач [PERSON] , Боржник [PERSON] . 9. Сторони підтверджують: - що всі викладені умови цієї Мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї Мирової угоди. Наслідки затвердження цієї Мирової угоди, передбачені ст.ст.\~207,\~208 Цивільного процесуального кодексу України\~Сторонам відомі; - що представники Сторін, що підписали цю Мирову угоду, уповноважені на ії підписання/укладання. 10. Мирова угода складена українською мовою у 3-х примірниках, що мають рівну юридичну силу, по одному для кожної зі Сторін, третій для подання до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі 331/3515/24 і набуває чинності з дати набрання законної сили ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про її затвердження. Провадження у справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, закрито. Ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2024 року по справі № 331/3515/24 (провадження № 2/331/1931/2024) набрала законної сили 28.10.2024 року та відповідачем не виконана. Згідно\~ст.\~202\~ЦК України затверджена судом мирова угода є багатостороннім правочином, який відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~та ч. 2\~ст. 509 ЦК України\~є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язується припиняється виконанням проведеним належним чином. Статтями\~ 525,\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Мирова угода у розумінні змісту ст.ст.202,\~203 ЦК України\~за своєю правовою природою є правочином, а, отже, і підставою виникнення прав та обов`язків для сторін, що її уклали, і згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~підлягає обов`язковому виконанню. При цьому, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і вона, як правило, виконується добровільно. В іншому разі мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду (постанова у справі №910/4134/17 від 13.04.2018). Водночас, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року в справі № 6-274цс15. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Враховуючи, що на підставі укладеної між сторонами мирової угоди, у останніх виникають цивільно-правові зобов`язання, відповідач ухиляється від добровільного виконання умов мирової угоди, відтак позов про спонукання до виконання умов мирової угоди підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved