Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена позовна заява. В позовній заяві зазначає, що 10.07.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 454). [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.01.2011 р. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2017 р. у справі № 333/4345/17 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. З моменту розірвання шлюбу у 2017 році [PERSON] разом зі своєю матір`ю проживають окремо від батька та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач з зазначеної дати не приймає участі у вихованні дитини, жодного разу сина не відвідував, не вживав жодних спроб контактувати з ними, не цікавиться його життям. Зазначають що з боку матері жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною вчинено не було. Наразі Позивачка разом з дитиною проживають у м. Варшава (Польща) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] згідно довідки, виданої Початковою школою № 321 при Комплексі школи та дитячого садка № 7 є учнем цього навчального закладу та навчається у 6б класі. Зазначають, що оскільки договір оренди та довідка з навчального закладу складені польською мовою, то дані документи було перекладено на українську мову. Однак через суперечність у написанні прізвища « [PERSON] » перекладач допустив описки. За перекладом у договорі оренди орендарем є [PERSON] , яка проживає в Україні [ADDRESS] , що має паспорт громадянина України серія та номер [NUMBER] . Наведена адреса проживання та дані паспорта належать Позивачу, що може підтверджувати, що саме [PERSON] є орендарем квартири [ADDRESS] .При цьому, у довідці з навчального закладу вказано, що учнем є [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] , що також відповідає даті народженню та фактичній адресі проживання [PERSON] . Звертають увагу суду, що проживання дитини за кордоном не є обставиною, яка може свідчити про неможливість батька приймати участь у вихованні дитини, оскільки територіальна відстань між батьком та дитиною, не позбавляє можливості спілкуватись за допомогою мобільних засобів зв`язку, в тому числі через телефонні дзвінки у різних месенджерах та навіть відеодзвінки. Відповідач жодного разу не проявив ініціативу для встановлення зв`язку з дитиною, що також відбувалось до переїзду дитини за кордон, тобто під час проживання батька та сину у одному місті. Окрім того, Відповідач відмовляється матеріально забезпечувати дитину. Через те, що Відповідач не надавав у добровільному порядку кошти на утримання дитини, Позивач була вимушена звернутись до суду для примусового стягнення аліментів, у результаті чого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 15.06.2021 р. було видано судовий наказ по справі № 333/3962/21. У відповідь на адвокатський запит від 04.09.2024 р. Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за яким відповідач за період починаючи з червня 2021 року по серпень 2024 року жодного разу не оплатив аліменти на утримання дитини, внаслідок чого сукупний розмір заборгованості становить 137 337,75 грн. Таким чином, вищезазначені фактичні обставини свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками та не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться її навчанням, не створює жодних умов для спілкування з нею, що є свідченням винної поведінки Відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. На підставі вищезазначеного позивач просить суд:позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - [PERSON] . Ухвалою суду від 19.12.2024 року відкрито провадження у справі призначено підготовче судове засідання на 27.01.2025 року. Ухвалою суду від 27.01.2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району. Підготовче судове засідання відкладено на 12.03.2025 року. У межах підготовки справи до судового розгляду судом було зроблені запити до: 1) Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикородної служби України з приводу надання інформації щодо перетину державного кордону України у період з 24.02.2022 року до теперішнього часу [PERSON] , [INFO] ; 2) Міністерства соціальної політики України з приводу надання інформації з бази даних внутрішньо переміщених осіб відносно [PERSON] [INFO] ; 3) Територіального центру комплектування та соціальної підтримки у Запоріжжя та Запорізькій області з приводу надання інформації про те, чи проходить відповідач [PERSON] [INFO] військову службу. 14.04.2025 до суду надійшла відповідь на запит від [INFO] відповідно до якої [PERSON] , перебував на військовому обліку [INFO] , знятий з обліку 07.11.2024 року, у в`язку з призовом на військову службу по мобілізації направлений до складу в/ч [NUMBER] . 15.04.2025 року до суду надійшла відповідь на запит від Міністерства соціальної політики України відповідно до якої відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 09.04.2025 року відсутня інформація щодо [PERSON] [INFO] . Судове засідання 29.04.2025 року відкладено на 27.05.2025 року у в`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 336/1174/21. Ухвалою від 27.05.2025 за клопотанням представника органу опіки та піклування витребувано від Міністерства оборони України інформацію про те, чи перебуває відповідач [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на військовій службі; якщо так, то в якій частині [PERSON] проходить військову службу; чи зможе [PERSON] , [INFO] , брати участь у судових засіданнях; чи вважається [PERSON] , [INFO] , таким, що зник безвісти? Судове засідання відкладено на 11.08.2025 року для витребування з вкзааної інформації. 25.07.2025 року до суду надійшла інформація з військової частини [NUMBER] , відповідно до якої відповідач [PERSON] самовільно залишив військову частину. Ухвалою суду від 11.08.2025 року витребувано висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , від районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування. Закрито підготовче провадження по справі, судове засідання призначено на 30.09.2025 року. Судове засідання 30.09.2025 року відкладено на 24.11.2025 у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 336/9769/21. У судове засідання 24.11.2025 сторона позивача не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району подав висновок органу опіки та піклування про розвязання спору між сторонами разом із заявою про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Інші учасники процесу повідомлялися про розгляд справи у передбаченому законом порядку, однак у судове засідання не з`явилися. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до частин другої та четвертої ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що 10.07.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 454) [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.01.2011 р. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2017 р. у справі № 333/4345/17 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Наразі Позивачка разом з дитиною проживають у м. Варшава (Польща) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] згідно довідки, виданої Початковою школою № 321 при Комплексі школи та дитячого садка № 7 є учнем цього навчального закладу та навчається у 6б класі. Оскільки договір оренди та довідка з навчального закладу складені польською мовою, то дані документи було перекладено на українську мову. Однак через суперечність у написанні прізвища « [PERSON] » перекладач допустив описки. За перекладом у договорі оренди орендарем є [PERSON] , яка проживає в Україні [ADDRESS] , що має паспорт громадянина України серія та номер [NUMBER] . Наведена адреса проживання та дані паспорта належать Позивачу, що може підтверджувати, що саме [PERSON] є орендарем квартири [ADDRESS] . У довідці з навчального закладу вказано, що учнем є [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] , що також відповідає даті народженню та фактичній адресі проживання [PERSON] . Через те, що Відповідач не надавав у добровільному порядку кошти на утримання дитини, Позивач була вимушена звернутись до суду для примусового стягнення аліментів, у результаті чого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 15.06.2021 р. було видано судовий наказ по справі № 333/3962/21. У відповідь на адвокатський запит від 04.09.2024 р. Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за яким відповідач за період починаючи з червня 2021 року по серпень 2024 року жодного разу не оплатив аліменти на утримання дитини, внаслідок чого сукупний розмір заборгованості становить 137 337,75 грн. Як вбачається з висновку від 24.11.2025 № 2407/01-36/19.02 про доцільність позбавлення батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що відповідно до висновку, спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було проведено бесіду з неповнолітніми [PERSON] у режимі відеозвязку у месенджері Ватсап, в ході якого дитина повідомила, що з батьком не спілкується взагалі, він сина не підтримує, не телефонує, матеріально не допомагає, судом визнано за недоцільне здійснювати допит дитини під час розгляду справи, оскільки, на переконання суду, вимоги ст. 171 СК України щодо врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя, дотримані, а дитина, через її проживання за кордоном України, не може з"явитися до суду. Враховуючи, що викладені в позовній заяві доводи позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам дитини. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved