Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

ТОВ "Бізнес Позика" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №513792-КС-001 про надання кредиту від 28.10.2024, в сумі 41406,44 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15118,20 грн; суми прострочених платежів по процентах - 24488,24 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1800,00 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 28.10.2024 між сторонами було укладено договір №513792-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Того ж дня позивачем було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №463158-КС-002 про надання кредиту і відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення такого договору на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA7041, на номер телефону [NUMBER] , який вказано позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, і який боржником було введено та відправлено. Відповідно до умов договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процентів за кожен день користування, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Позивачем свої зобов`язання за договором кредиту було виконано та надано відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Також, 10.01.2025 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору №513792-КС-001, відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізпозика» надає відповідачу додатково кредит в сумі 9000,00 грн. До теперішнього часу відповідачсвої зобов`язання за кредитним договором №513792-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти. Ухвалою суду від 13.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву, також витребувано від АТ "Універсал Банк" інформацію: чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я відповідача та інформацію про рух коштів (виписку) по такій банківській картці. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суд встановив, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору №463158-КС-002 від 23.10.2023, та додаткової угоди до нього, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням відповідачем електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у позивача виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - повернення кредитних коштів. Згідно зі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З долученої до матеріалів справи довідок вбачається, що 28.10.2024 позивачем на підставі договору №513792-КС-001 від 28.10.2024 про надання кредиту перерахувало на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 7000,00 грн.; 10.01.2025 позивачем на підставі додаткової угоди від 10.01.2025 до кредитного договору №513792-КС-001 від 28.10.2024 про надання кредиту перерахувало на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 9000,00 грн. У відповідь на витребування суду АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надано інформацію, що банківська картка № [NUMBER] на ім`я відповідача, а з інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 28.10.2024 року по 27.06.2025 вбачається, про перерахування 28.10.2024 та 10.01.2025 на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 7000,00 грн. та 9000,00 грн. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором № 513792-КС-001 на загальну суму 8914,34 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором і в нього як боржника утворилась заборгованість за договором №513792-КС-001 про надання кредиту від 28.10.2024, в сумі 41406,44 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15118,20 грн; суми прострочених платежів по процентах - 24488,24 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1800,00 грн. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд зауважує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. У цій справі відповідач, будучи позичальником не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №513792-КС-001 про надання кредиту від 28.10.2024, в сумі 41406,44 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15118,20 грн; суми прострочених платежів по процентах - 24488,24 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1800,00 грн., ґрунтується на нормах законодавства і підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved