Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 36800 (тридцять шість тисяч вісімсот) доларів США та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.04.2024 року позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 1524947, 84 грн., що еквівалентно 36800 доларів США, що підтверджується розпискою від 13.04.2024. Так, відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 31 серпня 2024 року. Проте, на його звернення про необхідність повернення грошових коштів, відповідач не реагує, кошти в добровільному порядку не повертає. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Мичка Б.Р. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 10.06.2025 року відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву до позивача про визнання договору позики недійсним. В обгрунтування позову покликається на те, що у 2022 році між сторонами була домовленість про спільну діяльність у вигляді торгівлі на біржі "Bybit", де [PERSON] мав зареєстрований акаунт на якому знаходилися його кошти. Прибутки від торгівлі, домовились ділити порівну. [PERSON] періодично надавав [PERSON] доступ до акаунту для здійснення торгових операцій. Певний час торгівля на біржі йшла успішно, проте у 2024 році відбувся обвал ринку, внаслідок чого грошові кошти, що обліковувалася на акаунті [PERSON] було втрачено. [PERSON] звинувачував у цьому [PERSON] , у зв`язку з чим останній вирішив, що йому простіше повернути кошти ніж отримувати систематичні звинувачення та погрози від [PERSON] . Тому, 13.04.2024 року [PERSON] було написано розписку про отримання коштів у борг. Проте, фактично коштів за даною розпискою не отримував. Таким чином, під час торгівлі на біржі було втрачено грошові кошти, відповідальність за втрату яких було покладено на відповідача, у звязку із чим і була написана розписка про отримання у борг 1441367, 68 грн., а фактично грошові кошти, зазначені в розписці, передані не були. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.06.2025 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розягляду із первісним позовом, призначено підготовче судове засідання. 02.07.2025 року [PERSON] подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви за її безпідставності та необгрунтованості. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 03.09.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив задовольнити. Крім цього, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову за його безаідставністю. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволені первісного позову та просили задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку. Згідно з положеннями ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Судом встановлено наступне. Як вбачається із копії розписки, 13.04.2024 [PERSON] склав письмову розписку, відповідно до якої вказав, що 13.04.2024 року отримано в якості безпроцентної позики від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 1441367, 68 грн, що на час вчинення позики еквівалентно 36800 доларів США, яку зобов`язався повернути [PERSON] до 31 серпня 2024 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомив, що є другом [PERSON] , вказав, що був присутній під час складення розписки 13.04.2024 року між сторонами, під час якої [PERSON] передав [PERSON] котівкові кошти. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомив, що познайомив сторін літом 2022 році, він співпрацював із відповідачем. Вказав, що позивач дзвонив до нього та казав, що у нього виникли труднощі. За наведених обставин, суд встановив, між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини позики, засвідчені правочином, укладеним у письмовій формі (розписка), оскільки [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1441367, 68 грн, що на час вчинення позики еквівалентно 36800 доларів США, у зв`язку із чим в останнього виникло зобов`язання, встановлене договором та законом, з повернення вищевказаних грошей у строк, визначений сторонами у такому договорі (31 серпня 2024 року). Водночас, за відсутності доказів, які підтверджують виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язання за розпискою від 13.04.2024, встановлено, що відповідач грошових коштів позивачу у встановлений строк не повернув, на вимоги позивача повернути кошти не реагує, в добровільному порядку такі не повертає. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до умов договору позичальником є відповідач [PERSON] , який не виконав свої зобов`язання за договором позики, що є юридичним актом, доказів протилежного суду не надав, у зв`язку суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, у зв`язку із чим порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості у розмірі 36800 доларів США, відтак первісний позов слід задовольнити. Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 9084, 00 грн. Щодо зустрічної позовної заяви про визнання договору позики недійсним суд не вбачає підстав для задоволення такої, оскільки договір позики підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою, яка складена та підписана [PERSON] 13.04.2024. Така розписка укладена у присутності свідка [PERSON] , який у судовому засіданні підтвердив обставини укладення такої. Покликання [PERSON] про мотиви написання вказаної розписки зазначені у зустрічній позовній заяві у зв`язку із систематичними звинуваченнями та погрозами [PERSON] після втрати коштів, що обліковувалися на акаунті останнього, хоч фактично кошти за даною розпискою не отримував не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені жодними доками, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved