Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

В лютому 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої майнової шкоди у розмірі 24 503,05 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 13 жовтня 2023 року о 13.10 год. в смт. Димер по вул. Шевченка, 93/2 з вини водія [PERSON] відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Оскільки на момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, добровільно заподіяні [PERSON] збитки не відшкодував, у зв`язку з чим МТСБУ виплатило за цією подією відшкодування потерпілій, а також понесло витрати, пов`язані з залученням аварійного комісара, позивач просить суд стягнути на його користь понесені витрати у розмірі 24 503,05 грн.. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2025 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Сповіщався належним чином, повідомлення не вручено, повернулося на адресу суду за закінченням терміну зберігання. У постановах від 14.08.2020 від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 13.10.2023 року о 13 год. 10 хв. в смт. Димер по вул. шевченка, 93/2, водій [PERSON] керуючи автомобілем На автодорозі Київ-Знам`янка, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечно та не скористався допомогою сторонніх осіб, та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, таким чином [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 16.10.2023 року власник транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2023 року по справі №363/6134/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП не була застрахована. Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою стороною та відповідачем не виникало. Згідно звіту Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 14.10.2023, складеного Незалежною експертною оцінкою, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Toyota», д.н.з. [NUMBER] станом 13.10.2023 дорівнює без урахування ПДВ, та без врахування ВТВ становить 23 481,13 грн. На підставі вищевказаної заяви та зазначеного звіту згідно наказу МТСБУ власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 21 917,05 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 846559 від 08.02.2024 року. Крім того, МТСБУ 17.11.2023 року сплачено 2 586,00 грн. за оплату послуг аварійного комісара відповідно до платіжного доручення № 977986. Позивач просив задовольнити його вимоги, посилаючись на положення ст.ст.1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а також відхиляє заперечення сторони відповідача проти позову, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» (із змінами і доповненнями) передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до підпункту «а» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо водій керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: ) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Оскільки відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєній ДТП та на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до [PERSON] та необхідність їх задоволення, а тому стягує з нього витрати позивача по сплаті страхового відшкодування в розмірі 21 917,05 грн., а також додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2 586,00 грн. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved