Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у лютому 2025 року звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Ірина Сергіївна про визнання права іпотекодержателя на предмет іпотеки. Позов обґрунтований тим, що позивач став переможцем відкритих торгів (аукціону) з продажу права вимоги за Кредитним договором, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] від 04 лютого 2008 року. Тож між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» 07 травня 2020 року укладений Договір про відступлення права вимоги № GL3N217046_ПВ216, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстровим № 1557, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на підставі зазначеного кредитного договору, Договору іпотеки і Договору поруки. Через неналежне виконання умов кредитного договору, у позичальника виникла суттєва заборгованість, яка станом на дату відступлення права вимоги складає: - загальний залишок заборгованості 320\~418,60 доларів США (6\~205\~702,86 грн); - залишок по тілу кредиту 203\~967,96 доларів США (5\~493\~326,29 грн); - залишок по відсоткам 26\~450,64 доларів США (712\~376,57 грн). Також позивач є іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,2168 га, кадастровий номер 3222783801:01:026:0013, що розташована за адресою: [ADDRESS] , призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та домоволодіння під [ADDRESS] , загальною площею 208,2 кв.м. Однак, відповідно до наявних у матеріалах кредитної справи, Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 23.04.2008 і двох Витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.02.2008, що додатково підтверджується даними з Інформаційної довідки № 412138718 від 07.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] в Державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію іпотеки будинку. Згідно з Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 23.04.2008 і двох Витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.02.2008, 04.02.2008 приватний нотаріус Кравченко І.С. зареєструвала в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна дві заборони щодо будинку і земельної ділянки, про що видала відповідні витяги. Приватний нотаріус Іванова С.М. 23.04.2008 зареєструвала в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку лише щодо земельної ділянки, про що видала відповідний витяг. Отже, у Державному реєстрі відсутній запис про іпотеку житлового будинку. Згідно з даними відкритих реєстрів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] тимчасово не діє. Відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент укладення Договору іпотеки) взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішення суду. Первісний кредитор набув права іпотекодержателя 04.02.2008 з моменту нотаріального посвідчення Договору іпотеки, які відступив на користь ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій», шляхом укладення Договору про відступлення прав вимоги від 07 травня 2020 року № GL3N217046_ПВ216, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстровим № 1557, а тому іпотека дійсна незалежно від її реєстрації в Державному реєстрі іпотек, що відповідає зазначеним приписам Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Посилаючись на судову практику, позивач зазначив, що у разі нездійснення державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою (або вилучення такого запису) договір іпотеки є дійсним, але це не свідчить про наявність в особи статусу іпотекодержателя. Вимога такої особи не має пріоритету щодо зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (Об`єднана палата Верховного суду у справі № 922/1995/17). ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» 18 жовтня 2024 року звернулось до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. із заявою про державну реєстрацію іпотеки, який рішенням № 75627749 відмовив у проведенні реєстраційних дій через наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, а саме: № 5037512 від 19.03.2014; № 6879386 від 03.09.2014; № 8709115 від 12.02.2015; № 11018462 від 02.09.2015; № 18017889 від 14.12.2016; №и26078749 від 10.05.2018; № 30425360 від 22.02.2019; № 44909418 від 08.11.2021; № 11635504 від 22.09.2011; № 116648832 від 26.09.2011; № 12778952 від 24.07.2012. Водночас, такі обтяження виникли після виникнення взаємних прав і обов`язків іпотекодавця і іпотекодержателя за Договором іпотеки, але є перешкодою для проведення реєстраційних дій за заявою позивача, а тому за захистом своїх прав товариство змушено звернутися до суду, вважаючи належним способом захисту визнання права іпотекодержателя за Договором іпотеки від 04.02.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. за реєстровим № 542, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] щодо домоволодіння під [ADDRESS] та внести до Державного реєстру іпотек запис про іпотеку цього домоволодіння. Суд ухвалою від 11 березня 2025 року прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити за правилами загального позовного провадження. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач 28 березня 2025 року надав суду відзив на позовну заяву, в якій заперечував проти задоволення позовної заяви, оскільки, внаслідок збройної агресії РФ проти України, спірний житловий будинок був повністю знищений. Крім того, згідно з даними на офіційному сайті Національного Банку України, позивача виключений з Реєстру фінансових установ, а тому не має право пред`являти позовні вимоги. Відповідь на відзив, позивач надіслав суду через систему «Електронний суд» 09 травня 2025 року, в якій зазначив, що товариство звернулося із позовними вимогами щодо визнання у нього права іпотекодержателя та внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку житлового будинку, тобто завершити реєстраційні дії, що жодним чином не порушує право на житло відповідача, а виключення ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестиціями» з Реєстру фінансових установ не свідчить про припинення правовідносин з боржником, залишається й надалі кредитором та іпотекодержателем й не позбавлене можливості звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Від відповідача 15 травня 2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких [PERSON] звернув увагу на неможливість виконання зобов`язань у випадку знищення предмета зобов`язань, до таких висновків дійшов Верховний Суд у справах № 338/180/17, № 487/10132/14. Після знищення житлового будинку, він проживає у тимчасовому модульному будинку, у разі задоволення позовних вимог, позивач зможе звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, земельну ділянку, на якій знаходиться його єдине житло. У судовому засіданні учасники, підтвердили своє позиції. Позивач наполягав на законності та обґрунтованості своїх позовних вимог та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник щодо задоволення позовної заяви заперечували. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Між Відкритим товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] 04 лютого 2008 року укладений Кредитний договір № 70/П/66/2008-840, предметом якого було надання банком позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 205\~007 доларів США 67 центів, в порядку і на умовах, зазначених цим договором за програмою «Житлові рішення», строком до 03 липня 2026 року. Цільове використання кредиту: проведення розрахунків за договором купівлі-продажу № 538 від 04.02.2008, укладений між [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким, позичальник придбаває у власність нерухоме майно земельну ділянку, загальною площею 0,2168 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; проведення розрахункові за договором купівлі-продажу № 540 від 04.02.2008, укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким, позичальник придбаває у власність нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 208,2 кв.м, житловою 126,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання кредитного договору, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 04 лютого 2008 року, укладений Договір іпотеки, предметом якого є земельна зазначені земельна ділянка та житловий будинок. Крім того, ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 04 лютого 2008 року уклали Договір поруки, згідно з яким [PERSON] поручилась перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань: повернути до 03 липня 2026 року кредит у сумі 205\~007 доларів США 67 центів; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,79% річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). На підставі Договору про відступлення права вимоги від 07 травня 2020 року № GL3N217046_ПВ216, укладеного між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором від 04 лютого 2008 року (виписка з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимог № GL3N217046_ПВ216 від 07.05.2020, Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються). Згідно з Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 16802267 від 04.02.2008, встановлена заборона на нерухоме майно, домоволодіння, [ADDRESS] на підставі Договору іпотеки 542 від 04.02.2008; власник [PERSON] ; заборона № 543. Згідно з Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 16802270 від 04.02.2008, встановлена заборона на нерухоме майно, земельну ділянку, площею 0,2168 га, [ADDRESS] на підставі Договору іпотеки 542 від 04.02.2008; власник [PERSON] ; заборона № 543. Згідно з Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 18295310 від 23.04.2008 земельна ділянка, кадастровий номер 3222783801:01:026:0013 обтяжена на підставі Договору іпотеки 542 від 04.02.2008; іпотекодержатель ВАТ КБ «Надра; іпотекодавець [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 209037964 від 14.05.2020, внесена інформації щодо земельної ділянки, кадастровий номер 3222783801:01:026:0013, площею 0,2168 га; підстава виникнення іпотеки Договір іпотеки № 542 від 04.02.200; Договір про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 № GL3N217046_ПВ216; іпотекодавець [PERSON] ; іпотекодержатель ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій». Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 412138718 від 07.02.2025 вбачається, що житловий будинок, загальною площею 208,2 кв.м, житловою площею 126,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 540 від 04.02.2008. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. Відомості про державну реєстрацію іпотеки відсутні. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 412144123 від 07.02.2025 вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 3222783801:01:026:0013 обтяжена забороною на нерухоме майна на підставі Договору іпотеки № 542 та Договору про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 № GL3N217046_ПВ216; іпотекодавець [PERSON] ; іпотекодержатель ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій»; заборона 543. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Обтяження заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Згідно із частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державній реєстрації прав підлягають, речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: обтяження речових прав на нерухоме майно , зокрема , іпотека. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені у частині першій статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», зокрема, у разі наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно. За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у пункті 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), у пункті 10.29 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19). Аналогічно функцією державної реєстрації іпотеки є оголошення належності іпотеки нерухомого майна певній особі. Тобто запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення. Велика Палата Верховного Суду У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне. У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) Велика Палати Верховного Суду виснувала, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. З матеріалів справи вбачається, що оскільки відомості про державну реєстрацію іпотеки щодо житлового будинку були відсутні, товариство звернулося до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Бадахова Ю.Н. із заявою про вчинення реєстраційних дій від 18 жовтня 2024 року. Однак, рішенням від 18.10.2024 № 75627749 державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив у проведенні реєстраційних дій за заявою через встановлення наявності обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно: № 5037512 від 19.03.2014; № 6879386 від 03.09.2014; № 8709115 від 12.02.2015; № 11018462 від 02.09.2015; № 18017889 від 14.12.2016; № 26078749 від 10.05.2018; № 30425360 від 22.02.2019; № 44909418 від 08.11.2021; № 11635504 від 22.09.2011; № 116648832 від 26.09.2011; № 12778952 від 24.07.2012. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. За усталеною судовою практикою, суд передусім зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Тобто, вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, «належним» позивачем. При цьому відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18). Отже, на позивача покладається обов`язок довести, яким чином порушується його право або законний інтерес, а суд лише після підтвердження таких доводів може надавати оцінку усім обставинам спірних відносин, оскільки відсутність порушених прав чи інтересів є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, суди мають надавати оцінку щодо можливості поновлення права/захисту інтересу в обраний позивачем спосіб. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Відсутність у позивача того права чи законного інтересу, про який він стверджує, є підставою для відмови у позові. Тобто, звертаючись із позовом про визнання права іпотекодержателя на предмет іпотеки, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» має довести, що його права та законні інтереси порушені і в результаті визнання за ним права іпотекодержателя на предмет іпотеки буде їх захищено та відновлено. Як встановив суд, запис про державну реєстрацію іпотеки на житловий будинок відсутній не внаслідок безпідставного його вилучення з Державного реєстру іпотек, а через не внесення його приватним нотаріусом. Згодом, звернувшись із заявою до державного реєстратора про внесення відповідного запису, позивачу було відмовлено через наявність обтяжень нерухомого майна, які зі свого боку, виникли до укладення Договору про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 № GL3N217046_ПВ216. Однак, суд вважає, що відсутність відомостей про право іпотеки у державному реєстрі іпотек не впливає на чинність іпотеки. Строк виконання основного зобов`язання не настав, а житловий будинок не був відчужений на користь третіх осіб. У разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Крім того, згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється. Так, суд встановив, що відповідно до Акта № 668 обстеження нерухомого майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинення військовою агресією російської федерації, на території Макарівської селищної територіальної громади від 19 грудня 2022 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , внаслідок обстрілів з ракетних систем залпового вогню та ствольної артилерії у березні 2022 року був пошкоджений та непридатний для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, ІІІ категорія пошкоджень. Рекомендовано виконання робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта. Заявлені позивачем вимоги про визнання у нього права іпотекодержателя на іпотечне майно, поновлення запису про іпотеку не призведе до поновлення його прав іпотекодержателя та ненадасть йому можливості реалізувати предмет іпотеки у майбутньому. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed