Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

11.03.2024 р. позивач звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. На обґрунтування свої вимог позивач посилається на те, шо 28 листопада 2013 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 534/11/2013/0312, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальниці грошові кошти в сумі 200000,0 гривень, а остання зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту - 200 000,00 грн. (п. 1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом 16,0 % річних, (п. 1.4.1. Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни (прострочена заборгованість), встановлюється процентна ставка у розмірі 16,0 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів - до 27 листопада 2028 року. (п. 1.3.1 Кредитного договору). В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком, позичальником та [PERSON] був укладений договір поруки №312/534-1 від 28 листопада 2013р., за умовами пункту 1.1. якого поручитель зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов`язань за Кредитним договором. З метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачів про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, розрахованої станом на 24.04.2018 р. Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 27.08.2018 року (справа № 235/3431/18) позов задоволено, ухвалено стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 262416,64 грн., та сплачений судовий збір. Звертаючись з цим позовом, ПАТ АБ «Укргазбанк» вважає, що відповідачі своєчасно не виконували власні зобов`язання ані у добровільному порядку, ані в порядку виконання судового рішення, яке повністю було виконане у примусовому порядку лише 20.07.2022 р. Виходячі з цієї хронології та способу виконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, позивачем заявляються грошові вимоги до відповідачів у розмірі по 82894,16 грн. з кожного, з яких: - стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 27.08.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 24239,78 грн.; - стягнення суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 27.08.2018 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 58654,38 грн. На підтвердження предмету позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» надає Розрахунок заборгованості по інфляції та 3 % річних (т.1 а.с. 10-11). Нарахування 3 % річних та втрат від інфляції здійснено за період з 27.08.2018 р. по 23.02.2022 р. Тобто, з моменту ухвалення згодом скасованого рішення суду першої інстанції.Обгрунтування кінцевого строку, як і усього періоду нарахування санкцій, позивач не навів. З позовом звернувся 14.03.2024 р. Згодом позивачу стало відомо, що ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року скасоване. Верховний Суд розпорядженням від 08.04.2022 р. № 17/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Ухвалою від 16 жовтня 2023 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Книш А.В. прийняв справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до свого провадження. У Відповіді на Відзив від 11.06.2024 р. (т.1 а.с. 96-98) позивач додатково вказує, що на даний час рішення Красногвардійським судом ще не прийнято. Але як на підставу своїх позовних вимог за цим позовом посилається на частину 2 статті 625 Цивільного кодексу. Вважає, що 3 % входять до складу грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права, який полягає в отриманні компенсації від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до оплати кредиторові. В обґрунтування вимоги про стягнення 3% та інфляції посилається на постанову Об`єднаної палати Господарського касаційного суду від 18.09.2020 р. у справі № 916/4693/15, в якій Верховний Суд зробив висновок про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його усунення. У відповідності до рішення Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 р. № 74 територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 р. визначена за Заводським районним судом міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.01.2025 р. справу прийнято до розгляду суддею Кузнецовою А. С. (т.1 а.с. 127). Відповідач позовні вимоги не визнав і просив в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. У Відзиві на позов від 04.06.2024 р. (т.1 а.с. 74-76) представник відповідача [PERSON] , адвокат Літвінов О. В. посилається на наступне. Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду від 27.08.2018 р. у справі № 235/3431/18 скасовано ухвалою того ж суду від 08.02.2022 р. (т.1 а.с. 78), у зв`язку з чим посилання на скасоване рішення для визначення початку нарахування інфляції і річних є незаконним. Відповідно до ч. 2 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання ВПО визначеного частиною першою цієї статті зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка, не настає відповідальність у вигляді сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти річних від простроченої суми, не застосовуються інші види санкцій майнового характеру. Згідно до частини 6 цієї статті Закону положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: -до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України; -до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Також вважає, що позивач втратив право на пред`явлення позову до поручителя, тому що 6-місячний строк у даному випадку слід відраховувати від 01.07.2014 р., коли припинились платежі з боку позичальника. Крім того, сам позивач посилається на повне виконання зобов`язання 20.07.2022 р. Таким чином, припинилась і порука. У запереченнях від імені [PERSON] від 24.06.2025 р. (т.1 а.с. 108-110) адвокат посилається на пункт 5.1. договору поруки від 28.11.2013 р. (а.с. 8-9), який наголошує, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Представник позивача\~ ПАТ АБ «Укргазбанк» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповіднодо ст.ст.128,130 ЦПК України, до суду не з`явився. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наданих письмових доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника, авдоката [PERSON] до суду надійшла заява про про розгляд справи без його та відповідача участі, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив врахувати позицію, викладену ним у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від відповідача про розгляд справи за його відстуності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлені таки обставини. 28 листопада 2013 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 534/11/2013/0312, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальниці грошові кошти в сумі 200000,0 гривень для придбання двокімнатної квартири, а остання зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором (т.1 а.с.3-7) Умовами Кредитного договору передбачено, що кінцевим строком повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами до 27 листопада 2028 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 16,0 % річних, (п. 1.4.1. Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни (прострочена заборгованість), встановлюється процентна ставка у розмірі 16,0 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). В якості поручителя за виконання позичальницею зобов`язань за Кредитним договором виступив [PERSON] , про що між Банком, позичальником та [PERSON] був укладений договір поруки №312/534-1 від 28 листопада 2013р., за умовами пункту 1.1. якого поручитель зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов`язань за Кредитним договором (т.1 а.с.8-9). Позичальниця умови кредитного договору виконувала не належним чином, останній платіж за кредитним договором відповідачка здійснила 29 червня 2016 року (як вказується в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року у справі № 235/3431/18) (т.2 а.с.22-24). Внаслідок порушення умов вказаних договорів станом на 24.04.2018 р. у відповідачки [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 262416,64 грн, з яких: заборгованість по кредиту строкова 142176,00 грн, заборгованість по кредиту прострочена 40587,98 грн, заборгованість по процентах поточна 4406,37 грн, заборгованість по процентах прострочена 75246,29 грн. З метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачів про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором розрахованої станом на 24.04.2018 р. Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 27.08.2018 року (справа № 235/3431/18) позов задоволено, ухвалено стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 262416,64 грн., та сплачений судовий збір. Після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду [PERSON] , як вказує позивач, 20.07.2022 р. повністю сплатила присуджену суму. За заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду від 27.08.2018 р. у справі № 235/3431/18 скасовано ухвалою того ж суду від 08.02.2022 р. (т.1 а.с.78) Підставою для скасування заочного рішення було неповнота дослідження фактичних обставин справи і необхідність додаткового витребування від позивача деяких доказів. Постановою начальника відділу Донецького відділу ДВС у Донецькому районі Донецької області Миронової М. В. від 05.07.2022 р. виконавче провадження щодо [PERSON] закінчено у зв`язку зі скасуванням рішення Красноармійського міськрайонного суду від 08.02.2022 р. (т.1 а.с. 28). Також, закінчено виконавче провадження і відносно [PERSON] на підставі постанови старшого державного виконавця Литвин Т.С. від 20.07.2022 року, у зв`язку з повною сплатою боргу (т.1 а.с. 29). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року у справі № 235/3431/18 у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з посиланням на те, що на час розгляду даної справи відповідачкою суму боргу за кредитним договором №534/11/2013/0312 від 28 листопада 2013 року вже сплачено у повному обсязі на виконання заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року у справі №235/3431/18 у ВП №59302438 (т.2 а.с.22-24). Висновки суду: Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За умовами пункту 3.1. кредитного договору між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] позичальник зобов`язується повертати Банку кредит щомісячно з 1 числа по 22-ге число наступного за розрахунковим місяця, а також повернути Банку повністю кредит не пізніше 28 листопада 2028 року. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Пунктом 5.1. договору поруки від 28.11.2013 р. (т.1 а.с. 8-9) встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду про задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» ухвалено 27.08.2018 року і виконане повністю 20.07.2022 р. Згідно статті 599 ЦКУ зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання, забезпеченого порукою, є підставою для припинення і поруки (частина 1 статті 559 ЦКУ). Таким чином, на момент звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» з цим позовом (14.03.2024 р.) кредитне зобов`язання [PERSON] вже було виконане у повному обсязі, а тому заявлення і до поручителя вимоги про сплату компенсаційних платежів є безпідставною. Щодо такої вимоги до відповідачки [PERSON] , то суд зазначає наступне. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18. У справі, що розглядається, позивач скористався правом вимоги дострокового повернення всієї заборгованості, звернувшись у 2018 році з позовом до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Проте, заочне рішення про задоволення вимог банку про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалене Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 27.08.2018 р., було скасовано ухвалою того ж суду від 08 лютого 2022 року. Тобто, на момент звернення до суду з цим позовом не існувало рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, яке набрало законної сили, а отже, у позивача було відсутнє право на застосування ст. 625 ЦК України. Щодо посилання відповідача [PERSON] на статтю 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» суд враховує, що частиною 2 статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання ВПО визначеного частиною першою цієї статті зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка, не настає відповідальність у вигляді сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти річних від простроченої суми, не застосовуються інші види санкцій майнового характеру; Згідно до частини 6 цієї статті Закону положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: -до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України; -до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Разом з тим, стаття 4 цього Закону передбачає, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Порядок надання статусу ВПО та його скасування регламентуються статтями 4 та 12 Закону. [PERSON] документу про наявність у нього такого статусу не надав. Тому суд відхиляє цю підставу для звільнення від застосування стосовно відповідачів положень частини 2 статті 9-2 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Стосовно судових витрат Згідно пункту 2 частини 5 статті 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесені витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Відповідачами у справі заявлені клопотання про віднесення на позивача витрат на правову допомогу адвоката Литвин О. В. в сумі 12000,0 грн. кожним із відповідачів. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 року у справі № 72/1010/16-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак, на підтвердження обгрунтованості цих вимог відповідачами та їх представником жодних доказів не надано, у зв`язку з чим ці вимоги задоволенню не підлягають. Касаційний адміністративний суд у постанові від 23.01.2025 року у справі №240/32993/23, підкреслив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв?язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціни позову та значенню справи До того ж, суд звертає увагу на очевидну непомірність заявлених сум обсягу наданих правових вимог: представником підготовлені два Відзиви на позов і обидва мають повну ідентичність за змістом. Тому суд розглядає заявлені клопотання такими, що не відповідають вимогам пункту 1 частини 3 статті 141 ЦПК та частини 4 статті 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витрачених адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Касаційний адміністративний суд у постанові від 23.01.2025 року у справі №240/32993/23, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв?язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціни позову та значенню справи.

Outcome: dismissed