Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вона пояснила, що спільне сімейне життя погіршилось, мають різні погляди на життя та майбутнє, а почуття взаєморозуміння та кохання втрачені. Всі спроби налагодити відносини були безуспішними, тому рішення розірвати шлюб є зваженим та остаточним. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позов повністю. Обидві сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та повідомили, що примирення неможливе. Суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2020 року у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1002 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 14 листопада 2020 року). У шлюбі подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини першої статті 24 СК України). Частиною третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (пункт 1 частини другої статті 49 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України). Визнання Відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд бере до уваги на фундаментальний принцип, згідно з яким примусове збереження шлюбу є неприпустимим. Отже, враховуючи, що Суд не може примушувати до збереження шлюбу, якщо хтось один із подружжя не бажає його продовжувати, і, зважаючи на те, що у цій справі воля обох сторні на розірвання шлюбу виражена чітко і недвозначно, подальше збереження шлюбу було б невиправданим і не відповідало б інтересам жодної зі сторін. Таким чином, позов про розірвання шлюбу має бути задоволений повністю. Суд,

Outcome: approved