Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Світлик Я.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого послалася на те, що між [PERSON] та [PERSON] 25 квітня 2014 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис №114. Від даного шлюбу народилия діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, з початку 2025 року відносини між подружжям стали погіршуватися, що призвело до повного припинення шлюбних відносини між сторонами. Між подружжям виникали постійні конфлікти, абсолютно втратилося взаєморозуміння. Втрата поваги, взаємодопомоги та підтримки, сварки та непорозуміння в родині, справляють негативний емоційний вплив на дітей, на психо-емоційних стан подружжя. Саме тому збереження цього шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам дітей. З січня 2025 року подружжя не проживають спільно, не виконують сімейні обов`язки та не вирішують спільно поточні родинні проблеми. Діти проживають разом з матір`ю. Позивач проживає окремо від родини. Укладення шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги. Збереження подружніх відносин є неможливим, якщо втрачена їх основа. Оскільки подружні стосунки між сторонами припинені, їх відновлення сторони не бажають, збереження сім`ї та подальше спільне проживання позивача з відповідачкою є неможливим. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала заяву, просила розгляд справи провести без їх участі, задовольнити позовні вимоги та зазначила, що не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Отже, зважаючи на те, що суд вжив всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до ч.\~8 ст.\~178 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з огляду на наступне. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 червня 2025 року Берестинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, шлюб зареєстрований 25.04.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що складено актовий запис №\~114, прізвище дружини після укладення шлюбу " [PERSON] ". Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] подружжя має спільного сина [PERSON] , [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] сина [PERSON] , [INFO] . Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №\~7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав та просив не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір при подачі позову.

Outcome: approved