Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про встановлення юридичних фактів. В обгрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що [INFO] померла баба заявника по лінії батька [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку згідно Державного акту серії ТР №067044, який виданий на ім`я [PERSON] . Ще за життя 23.08.2017 року [PERSON] склала на [PERSON] заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було. Заявник [PERSON] прийняв спадщину, оскільки звернувся з відповідною заявою про прийняття спращини до нотаріальної контори у відповідний строк та проживав з померлою на момент її смерті. Однак заявник позбавлений можливості оформити спадкове майно, оскільки нотаріус виявив, що у заявника немає підтвердження родинних відносин з померлою і те, що у Державному акті та у свідоцтві про смерть баби по різному зазначені прізвище спадкодавиці « [PERSON] ». Листом Заліщицької державної нотаріальної контори заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано встановити у судовому порядку факт родинних відносин зі спадкодавицею та факт належності правовстановлюючого документа померлій. Заінтересована особи [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак від представника заявника надійшла заява, в якій просив справу розглянути за їх відсутності, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд встановити факти, що мають юридичне значення. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява, якою просив розглядати справу за його відсутності та заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28.10.2025 року суддя Шевчук В.М. прийняла до свого провадження цивільну справу та визначила проводити розгляд справи у порядку окремого провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини \~ \~ \~ \~ Дослідивши\~матеріали цивільної\~справи,\~суд дійшов\~висновку,\~що заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про встановлення юридичних фактів, підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник [PERSON] народився [INFO] у с.Синьків Заліщицького району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , орган що видав 6115 від 19.12.2019 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.02.1974 року, виданим виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Заліщицького району Тернопільській області, батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 24.02.1974 року складено відповідний актовий запис №8. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.07.1963 року, виданим виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Борщівського району Тернопільській області, батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 15.09.1948 року складено відповідний актовий запис №17. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.09.2017 року [PERSON] померла [INFO] у віці 89 років, про що 01.09.2017 року Синьківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №18. Згідно з заповітом від 23.08.2017 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Синьківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрованим у реєстрі за №54, [PERSON] на випадок своє смерті зробила таке розпорядження: «усе моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що мені належатиме на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON] ». Відповідно до довідки Синьківського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області №19-15/264 від 14.08.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 1947 року до дня смерті. На момент смерті зі спадкодавицею проживали та були зареєстровані: Внук [PERSON] , 1974 року народження. За наявними відомостями в Синьківському старостинському окрузі [PERSON] було складено заповіт посвідчений Синьківською сільською радою 23.08.2017 року за №54, який на даний час не змінено і не скасовано. Відповідно до довідки Синьківського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області №19-15/395 від 13.10.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно є бабусею [PERSON] по лінії батька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Синьківського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області №19-15/394 від 13.10.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Синьківського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області №19-15/396 від 13.10.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно належали земельні ділянки, площею 0,76, згідно державного акта серії ТР №067044 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,44 га для ведення особистого селянського господарства по кадастровому номеру 6122087700:02:001:0897. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82279078 від 21.08.2025 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №61870400. Судом встановлено,\~що після\~смерті [PERSON] \~відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Синьківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, розміром 0,76 гектара, що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №067044 від 30.09.2004 року. Згідно висновку про відмову у внесенні змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 03.10.2025 року Заліщицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] відмовив у внесенні змін до актового запису цивільного стану через відсутність підтверджуючих документів для внесення змін. Листом №345/02-14 від 15.08.2025 року державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори, в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала звернутись до суду для встановлення родинних відносин між спадкодавицею та [PERSON] , а також встановлення факту належності померлій правовстановлюючих документів у зв`язку з наявними розбіжностями у поданих документах щодо імені спадкодавиці. V. Оцінка суду Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , є внуком померлої [INFO] [PERSON] . Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин заявника зі спадкодавицею, позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються його спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з\~п.4.4\~Інструкції\~про\~заповнення бланків\~державних\~актів\~на право\~власності\~на\~земельну ділянку\~і\~на\~право постійного\~користування\~земельною\~ділянкою,\~яку\~затверджено\~наказом Державного\~комітету\~України\~із земельних\~ресурсів\~від\~22\~червня 2009 року №325, в разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Вказана Інструкція втратила чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №537 від 09.09.2013 року. Зі змісту ст.12 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відтак в позасудовому порядку виправити таку помилку неможливо. Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі №464/6696/20 у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №067044, який виданий на ім`я [PERSON] в дійсності за життя належав померлій [INFO] [PERSON] . Суд вважає, що невідповідність між правовстановлюючими\~документами,\~ які були\~видані на\~ім`я\~ [PERSON] , позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються його спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Outcome: approved