Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінпром маркет» подав до суду позов [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 25.11.2024 відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір про надання коштів у кредит № 8794715, згідно з умовами якого отримав кредит у розмірі 6 200 грн строком на 30 днів, до 24.12.2024, комісія за надання кредиту складає 29,71% що становить 1842 грн. 24.02.2025 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №24/02/25, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8794715 від 25.11.2024. Відповідно до реєстру прав вимог від 22.05.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19840грн., з яких 6 200 грн. - сума заборгованості за основною сумою, 496 - сума заборгованості за відсотками, 1364 грн. - сума заборгованості за комісією, 11780 - сума заборгованості за пенею/неустойкою у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Від представника позивача Ткаченко Ю.О. надійшла заява про можливість розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що він повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду надано не було. За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 25.11.2024 [PERSON] уклав з ТОВ« 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір про надання коштів № 8794715, згідно з умовами якого отримав кредит у розмірі 6 200 грн строком на 30 днів, до 24.12.2024, комісія за надання кредиту складає 29,71% що становить 1842 грн. Зі змісту умов Договору вбачається, що даний договір, укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленням, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» . Відповідач підписав вказані документи з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №8794715 від 25.11.2024 прострочена заборгованість за кредитом становить 19840грн., з яких 6 200 грн. - сума заборгованості за основною сумою, 496 - сума заборгованості за відсотками, 1364 грн. - сума заборгованості за комісією, 11780 - сума заборгованості за пенею/неустойкою. 24.02.2025 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №24/02/25, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8794715 від 25.11.2024. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №22/05/25-01, ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів №8794715 у розмірі 19840грн., з яких 6 200 грн. - сума заборгованості за основною сумою, 0 - сума заборгованості за відсотками, 1 364 - сума заборгованості за комісією, 11780 - сума заборгованості за пенею/неустойкою. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідачка, підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодилася з умовами договору. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував. Надаючи оцінку сумі заборгованості щодо тіла кредиту та нарахованих процентів, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Щодо вимоги про нарахування неустойки у розмірі 11780 грн. суд зазначає наступне. У п. 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок неустойки, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість у сумі 8060 грн. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: Договір №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 між адвокатом Ткачекнко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», витяг з акту №15-П від 26.06.2025 приймання -передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, з якого вбачається, що адвокатом було надано правові послуги щодо стягнення заборгованості з відповідача, за які було сплачено 3500 грн. винагороди та платіжну інструкцію. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача становитиме у розмірі 1421,87 грн. виходячи з розрахунку: 8060 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3500,00 грн. (понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу) : 19840 грн. (розмір заявлених позовних вимог) .

Outcome: partial