Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

18 вересня 2025 року до суду надійшла відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2025 року позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», сформована в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №676388 від 06 серпня 2021 року у загальному розмірі 8674,47 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором 6101,81 грн., заборгованості за відсотками 2572,66 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 06 серпня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №676388. Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надав [PERSON] у користування кредитні кошти у сумі 10000.00 грн. з встановленим строком користування, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений кредитним договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконав своєчасно та у повному обсязі, надавши [PERSON] у розпорядження кредитні кошти. 28 серпня 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року. Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 8674,47 грн., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 6101,81 грн., заборгованості за відсотками 2572,66 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість у загальному розмірі 8674,47 грн. Ухвалою від 18 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 06 серпня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) №676388, відповідно до умов якого сума кредиту (загальний розмір) складає 12500,00 грн., строк кредиту 365 днів з кінцевим терміном повернення 06 серпня 2022 року включно, тип процентної ставки фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом 25 % в день (9125 % річних), а за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня включно й до кінця строку надання кредиту - 90% річних. Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 10000,00 грн. за реквізитами платіжної картки, які надані Споживачем Товариству у будь-який спосіб, а також у розмірі 2500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений кредитним договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та \~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» було укладено договір факторингу №2808-23, на підставі якого відбулося відступлення вимоги за кредитним договором. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 28 серпня 2023 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 676388 від 06 серпня 2021 року складає 8674,47 грн., де заборгованість за тілом кредиту складає 6101,81 грн., 2572,66 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. На час розгляду справи судом відповідачем не надано власного розрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Враховуючи викладене,\~\~оскільки відповідач\~ухиляється від\~сплати заборгованості\~за кредитним\~договором у\~повному обсязі, суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №676388 від 06 серпня 2021 року у розмірі 8674,47 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір від 01 січня 2025 року №42649746, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Лівак І.М. (а.с.15-17) та додаткову угоду до нього від 30 травня 2025 року (а.с.31), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30 травня 2025 року, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 6000 грн. (а.с.10). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved