Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

10 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй Договору дарування від 28 грудня 1994 року, посвідченого Оріхівською державною нотаріальною конторою (державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області Здановським О.Г.) та зареєстрованого в реєстрі за № І-3126, що посвідчує право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно з Договором дарування від 28 грудня 1994 року. Однак, в договорі дарування на вказаний житловий будинок неправильно вказане прізвище заявниці - « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним - « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні прізвища заявниці в паспорті громадянина України та у вказаному договорі, [PERSON] не може реалізувати своє право на відчуження об`єкта нерухомості. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2025, після усунення заявницею недоліків заяви, провадження у справі відкрито. Заявниця в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримала та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань не подавав. Згідно ч. 3 ст.211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до таких висновків. Згідно з копіями паспорта громадянина України, серії\~ [NUMBER] , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, карти платника податків вбачається, що заявниця іменується\~« [PERSON] »,\~народилася [INFO] в с.Магдалінівка Оріхівського району Запорізької області (а.с. 8 - 14). Відповідно до Договору дарування від 28 грудня 1994 року, посвідченого Оріхівською державною нотаріальною конторою (державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області Здановським О.Г.) та зареєстрованого в реєстрі за № І-3126, вбачається, що [PERSON] , за яку діє [PERSON] , подарувала [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 56 - 7). Згідно з копіями реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа та Технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що « [PERSON] » набула право власності на підставі договору дарування на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Прізвище, ім`я, по-батькові власника будинку зазначено російською мовою. (а.с. 4, 15 -19). Копією рішення виконавчого комітету Новояковлівської сільської ради народних депутатів від 20.10.1994 № 59 вбачається, що на підставі договору дарування [PERSON] наділено земельною ділянкою, площею 0,25 га з цільовим призначенням під забудову, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до п.5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1\~постанови від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.12зазначеної постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищ", імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Проаналізувавши вище перелічені докази на предмет відповідності у них прізвищ, імен та по-батькові, дати і місця народження у їх хронологічному зв`язку, та оцінивши їх в своїй сукупності, суд дійшов до висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт належності заявнику правовстановлюючого документа та не викликають сумніву у їх достовірності. Оскільки даний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявниці договору дарування не можливо, встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявниці для усунення перешкод в розпорядженні своїм майном, не пов`язане із спором про право, за таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ч.7 ст.294 ЦПК України\~судові витрати у даній справі при ухваленні судового рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved