Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 23 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полонського\~ районного управління юстиції у Хмельницькій області. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у шлюбі із відповідачем, від шлюбу мають трьох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу вони проживали разом\~ у с. Щербашинці Білоцерківського району Київської області, у будинку її батьків, а згодом переїхали проживати у м. Богуслав Обухівського району Київської області у найману квартиру. Однак спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, часті сварки та непорозуміння, образи.\~ З червня 2024 року вони із відповідачем проживають окремо, не підтримують будь-яких сімейних стосунків, не мають спільного бюджету, господарства, а тому вважає, що шлюб існує лише формально та його збереження неможливе.\~ Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 16 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 18 листопада 2025 року, з повідомленням учасників справи. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час, день та місце розгляду повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач також у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 137, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які містяться у матеріалах справи (а.с.11-13). Шлюб на даний час носить формальний характер, оскільки сторони з червня 2024 року припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно з їхніх заяв, поданих до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved