Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 19.09.2025 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони за час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2006 придбали в селі Забороль Луцького району Волинської області земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер - 0722881800:01:001:1039, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, на якій збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 86,9 кв.м. В будинку на даний час зареєстровані позивач та троє їх з відповідачем спільних дітей, однак фактично там проживає лише відповідач. Позивач змушена винаймати квартиру. Земельна ділянка та житловий будинок належать сторонам на праві спільної сумісної власності, хоча право власності на це нерухоме майно зареєстроване за відповідачем. В зв`язку з цим позивач просила суд в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину цього житлового будинку та 1/2 частину цієї земельної ділянки. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник відповідача подала заяву про визнання позовних вимог. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 24.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників справи відсутні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи 05.11.2000 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Новорудською сільською радою Маневицього району, актовий запис №06 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.2000, а.с. 8). Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 18.06.2025 у справі №164/1070/25, яке набрало законної сили 21.07.2025, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). 18.09.2006 [PERSON] (покупець) придбав у власність у [PERSON] (продавець) земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер - 0722881800:01:001:1039, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в селі Забороль Луцького району Волинської області (договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.09.2006, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж.В., зареєстрований в реєстрі за №1696, а.с. 13). 02.11.2017 [PERSON] на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ВЛ141172992077, зареєстрував за собою право власності на житловий будинок [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №102687484 від 06.11.2017, а.с. 15). Між сторонами виник спір про поділ майна подружжя. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказаний правовий висновок викладений, зокрема у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №372/504/17. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з\~ст.\~70\~СК України\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. При\~вирішенні спору\~про поділ\~майна суд\~може відступити\~від засади\~рівності часток\~подружжя за\~обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У статті 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц). У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. За час шлюбу сторони набули у власність земельну ділянку та житловий будинок. Право власності на це нерухоме майно зареєстроване за відповідачем (титульний власник). Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція відповідачем не спростована. Отже, на земельну ділянку та житловий будинок поширюється правовий режим спільної сумісної власності. Частки сторін у праві спільної власності є рівними. Позивач має право на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом присудження їй 1/2 ідеальної частки в праві власності. Отже, позовні вимоги слід задовольнити. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору та обставину визнання позовних вимог відповідачем, беручи до уваги, що позивач є звільненою від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»,

Outcome: approved