Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернулась до суду із вказаним позовом та просить скасувати помилково проведену державну реєстрацію договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , від 02.08.1995 року, який було посвідчено державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М. 02.08.1995 року реєстр №1-2588 за [PERSON] ; встановити факт належності за життя на праві приватної власності [PERSON] , що помер [INFO] , трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,2 кв.м., житловою 37,1 кв.м; визнати за позивачем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 58,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовано обставинами: [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно трикімнатну квартиру загальною площею 58,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті чоловіка позивач прийняла, спадкова справа відкрита у П`ятій криворізькій державній нотаріальній конторі. 22.05.2024 для оформлення спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру, оскільки, зі слів заявниці, оригінали втрачені. Позиція відповідача. Представник відповідача 18.06.2025 надала відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог з таких підстав. Порядок реєстрації правочинів був визначений постановою КМУ від 26.05.2004 №671 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів» (втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 824 від 05.09.2012). Відповідно до порядку, державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна; договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти; договір довічного утримання (догляду), за якими передається набувачеві у власність нерухоме майно; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж один рік; договір управління нерухомим майном; інші правочини, державна реєстрація яких передбачена законом. Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням. Крім того, державна реєстрація правочинів, як юридична дія виникла після 2004 року, тому застосувати її до договору купівлі-продажу від 02.08.1995 безпідставно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 21.04.2025 позивач звернулась із вказаним позовом до суду. 02.06.2025 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. 18.06.2025 надійшов відзив на позовну заяву. 30.07.2025 постановлено ухвалу про витребування копії спадкової справи. 26.09.2025 надійшли витребувані докази. 14.10.2025постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Інших заяв, клопотань від учасників до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до виписки з протоколу №8/95 засідання правління АСМП «Криворіжаглобуд» від 31.05.1995, правління вирішило придбати [PERSON] квартиру [ADDRESS] на суму 950 млн. крб., яка належить на праві приватної власності [PERSON] та виділити позику на її придбання строком на 10 років з погашенням 10% позики протягом 10 років за умови працевлаштування в АСМП «Криворіжаглобуд» протягом цього ж строку. \~ \~ \~ \~Відповідно до Наказу ПАТ «АСМП «Криворіжаглобуд» № 130 від 21.06.1995 «Про придбання квартири у власність підприємства», було вирішено: 1. Придбати трикімнатну квартиру по [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] за суму 951 млн. крб. 2. Головному бухгалтеру провести оплату вартості квартири з видачою належної суми на руки громадянину [PERSON] після оформлення договору купівлі-продажу. 3. Оформлення договору купівлі-продажу провести через нотаріальну контору та витрати за держмито віднести за рахунок товариства в сумі 47550000 крб. 4. Довіреною особою призначити інспектора з соціальних питань Бичок Ніну Степанівну. Відповідно до Наказу ПАТ «АСМП «Криворіжаглобуд» № 171 від 10.08.1995 «Про внесення змін до наказу №130 від 21.06.1995 «Про придбання квартири у власність підприємства», було вирішено виплатити додатково [PERSON] 249 млн. крб. з урахуванням вартості вбудованих меблів. 26.06.1995 підприємством було видано довіреність на ім`я [PERSON] , відповідно до якої товариство доручає інспектору відділу соціального розвитку [PERSON] взяти участь в оформленні в Інгулецькій нотаріальній конторі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] за 951 млн. крб., поставити підпис в ньому, а також вчинити інші дії, пов`язані з цим дорученням. На підставі зазначеного, 02.08.1995 року між [PERSON] та Бичок Ніною Степанівною, яка діє від імені ПАТ «АСМП» за довіреністю № 2 від 26.06.1995, було укладено договір про те, що: [PERSON] продав, а [PERSON] від імені ПАТ «АСМП» придбала (купила) трикімнатну квартиру загальною площею 58,2 кв.м., жилою площею 37,1 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS] на четвертому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку. 02.08.1995 цей Договір було посвідчено державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М та зареєстровано у реєстрі за №1-2588. У договорі міститься застереження, що у відповідності зі статтею 227 ЦК УКРСР цей договір підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку у Криворізькому БТІ. Далі, 15.08.1995 року було укладено угоду до договору купівлі-продажу від 02.08.1995 між тими самими сторонами про викладення пункту 2 в такі редакції: продаж квартири відбувся за 1 млрд 200 млн крб. 20.09.1995 між ПАТ «АСМП «Криворіжаглобуд» та працівником підприємства [PERSON] на підставі рішення правління №8/95 від 31.05.1995 було укладено договір про надання позики для придбання квартири працівниками ПАТ «АСМП «Криворіжаглобуд». За цим Договором, підприємство надає «Отримувачу» безготівкову позику у розмірі повної вартості квартири на її придбання в сумі 1200000000 крб., з якої 90% оплачує підприємство за умови, що «Отримувач» зобов`язується добросовісно відпрацювати на підприємстві не менше 10 років після отримання ордера на заселення квартири. «Отримувач» також оплачує 10% позики у сумі 120\~000\~000 крб. рівними частками щороку протягом 10 років, починаючи з 01.10.1995 по 01.01.2006. Пунктом 2 цього Договору визначається, що «Отримувач» придбаває квартиру, що знаходиться у власності акціонерного товариства, за адресою: [ADDRESS] , яка складається з 3 кімнат, загальною площею 58,2 кв.м. Другим абзацом цього пункту зазначається, що договір купівлі-продажу квартири посвідчується нотаріальною конторою, витрати за реєстрацію договору купівлі-продажу відносяться за рахунок «Отримувача». Пунктом 8 цього Договору передбачається, що зі спливом 10 років роботи отримувача на підприємстві та виплати 10% позики, квартира переходить у власність отримувача. Строк дії цього договору з 01.10.1995 по 01.10.2006. У листі за вих.№ 03-2608 від 10.07.2013, адресованому Голові Інгулецької районної у місті ради, ПАТ «Криворіжаглобуд» підтвердило, що 20.09.1995 між підприємством та його працівником було укладено договір на отримання позики для придбання квартири, яка на той час належала Товариству. Умови колишнім працівником підприємства виконання в повному обсязі, підприємство матеріальних претензій до [PERSON] та членів його сім`ї не має. Разом з цим, згідно з відповіддю КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» за вих.№ 710 від 22.07.2024, станом на 31.12.2012 право власності на спірну квартиру зареєстроване на праві приватної власності на ім`я [PERSON] (російською мовою) згідно з договором купівлі-продажу від 02.08.1995, зареєстрованого П`ятою криворізькою державної нотаріальною конторою за реєстром 1-2588. Судом було постановлено ухвалу про витребування копії спадкової справи після смерті [PERSON] , відповідно до якої до спадкової маси спірна квартира не увійшла, свідоцтв про право на спадщину на вказану квартиру не видавалось. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] єдина, хто звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Факт перебування у шлюбі встановлено на підставі копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.11.1984. \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду повідомлені належним чином. 12.11.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовну вимоги підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~В ч. 1 ст. 1217 ЦК України встановлюються види спадкування за законом та за заповітом. \~ \~ \~ \~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Цивільний кодекс України передбачає черговість спадкування за законом. Так, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). Відповідно до\~пп.\~2.1.\~п.\~2\~Глави 10\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого Наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012\~№ 296/5\~(зі\~змінами),\~ спадкова\~справа заводиться\~нотаріусом за\~місцем відкриття\~спадщини на\~підставі поданої\~(або\~такої,\~що надійшла\~поштою)\~першою заяви\~(повідомлення,\~телеграми),\~що свідчить\~про волевиявлення\~щодо спадкового\~майна: про\~прийняття спадщини; про\~відмову від\~прийняття спадщини; про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину; спадкоємця\~на одержання\~частини вкладу\~спадкодавця у\~банку (фінансовій\~установі); про\~видачу свідоцтва\~виконавцю заповіту; виконавця\~заповіту про\~відмову від\~здійснення своїх\~повноважень; другого\~з подружжя\~(колишнього\~з подружжя)\~про видачу\~свідоцтва про\~право власності\~на частку\~в спільному\~майні подружжя\~(колишнього\~подружжя)\~у разі\~смерті одного\~з подружжя\~(колишнього\~з подружжя); про\~вжиття заходів\~до охорони\~спадкового майна; претензії кредиторів. Щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та припинення права власності. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з положенням ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 26 цього Закону, виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Відповідно до п.п.5 п.4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ведення державного реєстру передбачає внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, скасування записів Державного реєстру прав. Пунктом.1.3 вищевказаного Порядку визначено, що рішення про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав використовує державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформляється за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства та законодавства, що діяло на момент набуття права власності на спірну квартиру, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За встановлених судом обставин квартира за договором купівлі-продажу від 02.08.1995 переходила у власність товариства. \~ \~ \~ \~І лише після виконання [PERSON] усіх умов, визначених Договором про надання позики від 20.09.1995, а саме: відпрацювання на підприємстві 10 років та виплата 10% позики також протягом 10 років, тобто до 01.10.2006, [PERSON] набував право власності на вказану квартиру. Вказаним Договором про надання позики у пункті 2 передбачено такий порядок набуття [PERSON] права власності на квартиру: «Отримувач» придбаває квартиру, що знаходиться у власності акціонерного товариства, за адресою: [ADDRESS] , яка складається з 3 кімнат, загальною площею 58,2 кв.м. Другим абзацом цього пункту зазначається, що договір купівлі-продажу квартири посвідчується нотаріальною конторою, витрати за реєстрацію договору купівлі-продажу відносяться за рахунок «Отримувача». \~ \~ \~ \~Отже, ретроспективно, [PERSON] після виконання умов Договору позики мав придбати за договором купівлі-продажу квартиру, яка знаходилась у власності товариства. Тобто, правовстановлюючим документом для [PERSON] мав стати саме договір купівлі-продажу, укладений між ним та товариством. Державна реєстрація права за [PERSON] не є підставою набуття нею права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Тобто, [PERSON] не набула права власності на спірну квартиру, адже діяла від імені підприємства, якому у власність переходило вказане майно. Однак, слід звернути увагу на той факт, що на момент придбання спірної квартири у 1995 році суб`єктами права приватної власності визнавалися лише фізичні особи, а юридичні особи, зокрема і акціонерні товариства, могли бути суб`єктами колективної власності (ст.ст. 11, 20 ЗУ «Про власність» в редакції від 11.04.1995). На час розгляду справи неможливо достовірно встановити порядок переходу спірної квартири у власність товариства. Разом з цим, суд вважає, що скасування державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири за [PERSON] не призведе до відновлення порушеного права позивача. Так, з 16.01.2020, статтю\~26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~викладено у новій редакції, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). На відміну від частини\~другої\~статті\~26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: - судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; - судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; - судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Так, представник позивача просить скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу, що на час розгляду справи не є належним способом захисту та не призведе до відновлення порушеного права, а отже, враховуючи аксіому цивільного судочинства jura novit curia «суд знає закон», суд дійшов висновку про можливість скасування рішення реєстратора БТІ щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, з огляду на те, що саме таке рішення суду є ефективним способом захисту порушених прав. З огляду на зазначене, доводи представника відповідача, викладені у відзиві не беруться судом до уваги. Щодо встановлення факту належності за життя на праві приватної власності [PERSON] спірної квартири, слід зазначити, що останній фактично виконав умови Договору позики від 20.09.1995, що підтвердило товариство у своєму листі від 10.07.2013. Той факт, що між товариством та [PERSON] не було укладено договору купівлі-продажу після виконання умов Договору позики за невстановлених судом обставин, при відсутності спору щодо цього майна, не може бути достатньою підставою для невизнання за особою права власності на майно, яким вона добросовісно володіла. З огляду на це, суд вважає за можливе також визнати за позивачем [PERSON] , право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат. З урахуванням того, що позивач не просить відшкодовувати судові витрати у справі, суд вважає можливим покласти такі витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved