Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради про визнання батьківства. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він знаходився в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] , протягом 10 років. Однак, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації відповідачка [PERSON] , виїхала за кордон до Данії, де [INFO] народилася донька [PERSON] . Матір`ю записала [PERSON] , в графі батько - прочерк. Запис проведено зі слів [PERSON] . [PERSON] був обізнаний щодо факту, що на час зачаття та народження дитини він є батьком доньки. Проте, через те, що сторони не перебували у законному шлюбі та позивач не знаходився на території Данії на момент народження та подання документів до органів реєстрації актів цивільного стану у Данії, заявник не мав можливості вказати себе батьком дитини, подати заяву про визнання себе батьком народженої дитини до відповідних органів. [PERSON] просить суд визнати його батьком - [PERSON] , [INFO] . На підтвердження своїх позовних вимог клопотав про проведення експертизи. Позивач у судове засідання не з`явився, надавав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в ході розгляду справи подавала письмову заяву, в якій зазначила, що просить клопотання про призначення експертизи розглянути у її відсутність, проти його задоволення не заперечує. Справу по суті без її участі не розглядати. Проте відповідачка по справі будучи належним чином повідомленою на кожне судове засідання, у жодне у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомляє, заяв клопотань не надає, відзив на позов не подавала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги - орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Заяв клопотань не надавали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Згідно\~з свідоцтвом\~про народження\~ [PERSON] \~яке легалізоване\~згідно положень\~Гаазької Конвенції\~від 1961\~року, яке видано\~уповноваженим органом\~Парафія Вейгорд,\~Муніципалітетом Ольборг підтверджується факт\~народження [PERSON] . Матір`ю записала [PERSON] , в графі батько - прочерк. Запис проведено зі слів [PERSON] . [PERSON] , [INFO] зареєстрована громадянином України, згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України, від 20.08.2022р. № 61218/19-563-161, (копія додається). 20.10.2022р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, Київським відділом РАЦС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), актовий запис № 1833 (копію свідоцтва додано до позову). Однак, на момент подачі позову шлюб розірвано, роздруківка судового рішення додається. На підтвердження позовних вимог за клопотанням позивача було проведено судово-медичну експертизу. Згідно висновку експерта №243 від01.05.2025 року молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,999%, таким чином батьківство практично доведене. Суд застосовуючи норма матеріального права виходив з такого. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частинапершастатті16 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частинадругастатті18 СК України). Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з частинами першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (частина 3 ст. 128 СК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: "відповідно до частин першої, другої статті76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності". Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У п. 9 цієї постанови роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved