Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В позові зазначила, що [INFO] померла її сестра- [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина. Позивач вказала, що являються спадкоємцем за законом після померлої та спадщину прийняла, звернувшись з відповідною заявою до Кодимської районної державної нотаріальної контори. Нотаріусом в усній формі було роз`яснено їй про необхідність надання документів на підтвердження родинних відносин із сестрою. Однак, позивач виявила, що документи, які підтверджують зміну прізвища її сестри із дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] » не збереглися. В зв`язку з викладеним просила позов задовольнити та встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] була її рідною сестрою. В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.02.2025 року відділом з питань дерджавної реєстрації актів цивільного стану Кодимської міської ради Подільського району Одеської області. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкра загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 127 0цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦПК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Як вбачається з листа-відповіді №624/02-14 від 17.10.2025 року за підписом державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної конторои М.М. Налдіної вбачається, що 16 червня 2025 року позивач подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Таким чином позивач [PERSON] у встановлений законом строк та у визначеному законом порядку прийняла спадщину. Враховуючи, що позивач спадщину прийняла, однак документи, які підтверджують родинні відносини у позивача відсутні, вона звернулась до суду із позовом про встановлення даного факту. Так, факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 03.10.1961 року, Кодимським бюро ЗАГС Одеської області. Крім того, відповідно до довідки №198 від 28.05.2025 року виконавчого комітету Кодимської міської ради Одеської області в житловому будинку разом із [PERSON] проживали її дочки - [PERSON] , 1934 року народження, [PERSON] , 1939 року народження та [PERSON] , 1942 року народження. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 1262 ЦК України рідні брати та сестри спадкодавця мають право на спадкування у другу чергу. Таким чином, від встановлення факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] як між рідними сестрами залежить можливість реалізації позивачем права на спадщину за законом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Тобто захисту підлягає саме порушене право. Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом під час дослідження доказів були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені позивачем в своєму позові немає, крім того, вказані факти ніким із сторін не заперечуються. Враховуючи викладене суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved