Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у грудні 2023 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] у якому просить витребувати у відповідача на свою користь транспортний засіб Renault Megane, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 219130,00 грн., який був переданий [PERSON] на підставі Договору фінансового лізингу № NKH0A!00000392 від 12.05.2021 року; стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 78565,19 грн., з яких: заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 30980,65 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 37756,02 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 9828,52 грн. заборгованість за страховою винагородою, а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.05.2021 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № NKH0A!00000392, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Корчемною М.В. та зареєстрований у реєстрі під № 3364, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Renault Megane, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Додатку 2 до Договору лізингу, починаючи з 28.06.2021 року лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 5126,43 грн. Останній лізинговий платіж лізингоодержувач здійснив 26.01.2022 року, після чого лізингові платежі не вносилися. Зазначена інформація підтверджується виписками по рахункам № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] . 29.08.2023 року, у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено на адресу лізингоодержувача повідомлення про настання події дефолту та розірвання договору лізингу з 10.09.2023 року. Станом на 13.12.2023 року предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відомо, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив, у зв`язку із чим АТ КБ «ПриватБанк» змушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання відповідача. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст.280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 12.05.2021 року між позивачем та відповідачем укладено Договір лізингу № NKH0A!00000392 за реєстровим № 3364, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. Відповідно до п. 2.1 Договору лізингу лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Renault Megane, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до п. 2.3 Договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2 Договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. За змістом п. 2.4 Договору лізингу предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається. Умови переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача визначені у п. 11.2 Договору лізингу, відповідно до якого сторони дійшли згоди про те, що на протязі 10 робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов`язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків лізингодавцю, та при обов`язковій відсутності відмови лізингодавця від договору лізингу (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу прав власності. Право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою лізингодавця акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Відповідно до п. 4.1 Договору лізингу сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до п. 14.3 договору у складі лізингових платежів, при цьому відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році. Пунктом 14.3 Договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включають в себе: платіж з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі згідно з додатком 2; проценти за отримане у лізинг майно у розмірі 17,3% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; комісію за заміну технічного паспорту на предмет лізингу; комісію за дозвіл на установку газобалонного обладнання; комісію за перевірку заборгованості за договором; комісію за зняття предмета лізингу з обліку; комісію за подальший моніторинг предмета лізинг. Відповідно до п. 14.4 Договору лізингу, період сплати лізингових платежів: з 24 по 28 число кожного місяця. Згідно п. 14.5 Договору лізингу, сплата лізингових платежів здійснюється лізингоодержувачем на транзитний рахунок № 29095057433261 або на транзитний рахунок у форматі за міжнародним стандартом (IBAN): № [NUMBER] . У відповідності до п. 14.7 Договору лізингу, після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу, але не пізніше дати укладення Договору, лізингоодержувач вносить авансовий лізинговий платіж у розмірі 71800,00 грн. на транзитний рахунок. Відповідно до п. 14.10 Договору лізингу щомісяця в період сплати лізингових платежів лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж в розмірі 5126,43 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточному місяцю. 14.05.2021 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] підписано акт приймання-передачі предмету лізингу. Пунктами 6.2.2 та 6.2.3 Договору лізингу на лізингоодержувача було покладено зобов`язання сплатити на користь лізингодавця платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу відповідно до Графіку та п. 14.3 цього договору. Відповідно до п. 6.3.3 Договору лізингу лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством України. У відповідності до підпункту «а» пункту 8.1 Договору лізингу для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Згідно п. 8.2.1 Договору лізингу у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання у повному обсязі усіх інших зобов`язань за цим договором. Відповідно до Додатку 2 до Договору лізингу, починаючи з 28.06.2021 року лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 5126,43 грн. Останній лізинговий платіж лізингоодержувач здійснив 26.01.2022 року, після чого лізингові платежі не вносилися. Зазначена інформація підтверджується виписками по рахункам № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] . 29.08.2023 року, у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено на адресу лізингоодержувача повідомлення про настання події дефолту та розірвання договору лізингу з 10.09.2023 року. Відповідно до п. 13.8 Договору лізингу, будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, який може час від часу повідомляти в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Повідомлення про настання події дефолту було направлено позивачем на адресу відповідача, зазначену в Договорі лізингу, що підтверджується копіями повідомлення про настання події дефолту, списку згрупованих відправлень, опису-вкладення до цінного листа, фіскального чеку. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений (відповідно до вимог даного пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Згідно п. 8.2.4 Договору лізингу, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт лізингоодержувач не усунув подію дефолту, останній зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право відповідно до ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним з дати, зазначеній у повідомленні. Судом встановлено, що відповідно до п. 13.8 Договору лізингу, адреса клієнта зазначена у статті 16 цього договору. Проте, у статті 16 Договору лізингу вказано лише ідентифікаційні та паспортні дані [PERSON] . Проте, інформація про адресу реєстрації місця проживання відповідача (лізингоодержувача) вказано у вступній частині (преамбулі) даного договору, а саме: [ADDRESS] . Оскільки допущення зазначеної технічної помилки у Договорі лізингу за реєстровим № 3364 від 12.05.2021 року на впливає на можливість встановлення сторін договору, предмета, суми, номеру, обсягу прав та обов`язків, суд робить висновок про те, що вони не є підставою для відмови у стягненні, а свідчать виключно про наявність недоліків в оформленні документів, при цьому такі недоліки є формальними. Такий висновок суду у повній мірі узгоджується із позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 березня 2018 року по справі № 302/27/17 та від 21.01.2021 року по справі № 747/839/18. З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2023 року АТ КБ «Приватбанк» було направлено на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ) повідомлення про настання події дефолту від 10.08.2023 року за вих. № 10514NKH0S0XK (№ поштового відправлення 0505100692800). Згідно повідомлення позивача наявне прострочення зі сплати лізингових платежів більше ніж на 30 днів, у зв`язку із чим станом на 10.08.2023 року заборгованість лізингоотримувача перед АТ КБ «Приватбанк» складає 73455,54 грн., з яких: 28679,28 грн. залишок вартості предмету лізингу; 34947,74 грн. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 9828,52 грн. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу. У цьому зв`язку позивачем висунуто вимогу щодо доставки предмета лізингу за адресою відповідної регіональної філії та усунути подію дефолту (сплатити прострочену заборгованість) у строк, який не перевищує 30 днів з моменту виникнення події дефолту. У випадку не усунення події дефолту у вказаний строк договір лізингу № NKH0A!00000392 вважається розірваним з 10.09.2023 року. Станом на 13.12.2023 року предмет лізингу [PERSON] не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відомо, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив, у зв`язку із чим АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із даною позовною заявою. Таким чином,\~відповідно до\~розрахунків позивача,\~проти яких\~відповідачем не\~надано жодних\~заперечень,\~встановлено,\~що на\~день розірвання\~договору фінансового\~лізингу у\~відповідача виникла\~заборгованість у\~розмірі 78565,19\~грн.,\~що складається\~з:\~30980,65\~грн.\~залишок заборгованості за лізинговими платежами; 37756,02 грн. відсотки за користування предметом лізингу; 9828,52 грн. заборгованість за страховою винагородою. Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу). Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та Законом України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (у редакції, діючій на момент укладення договору). За статтею 4 цього Закону лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору фінансового лізингу та регулюються законом, чинним на час укладення договору фінансового лізингу. За частинами другою, третьою статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором; прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу. Лізингодавець може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, користуючись предметом лізингу, не виконував належним чином умови Договору лізингу, допустив порушення покладених на нього зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що є подією дефолту, не повідомив про відмову від договору лізингу в односторонньому порядку у встановлені законом строки, на повідомлення про настання події дефолту жодним чином не зреагував, прострочену заборгованість не сплатив. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 3572,34 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved