Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.04.2019 року вони з відповідачем зареєстрували шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя не склалося, одруження виявилось невдалим. Причиною припинення шлюбних відносин послужило те, що вони з відповідачем виявилися зовсім різними людьми, у кожного з них своєрідний характер, свої погляди на життя та побут. Вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали сварки, в результаті чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Вказані обставини призвели до втрати почуття поваги та любові між ними. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Їхній шлюб має формальний характер, сторони не проживають однією родиною, не пов`язані спільним побутом та не цікавляться життям одне одного. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливі, оскільки суперечить їхнім інтересам. Просить суд не надавати часу для примирення та розірвати шлюб. Ухвалою суду від 23.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позивні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що проти позовних вимог не заперечує, позов визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 19.04.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Южноукраїнському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено актовий запис №55 /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, відповідачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved