Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Орган опіки і піклування Чортківської міської ради в особі служби у справах дітей Чортківської міської ради звернувся в суд в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивач вказав, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина з моменту народження проживає у закладі для осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах - КУ «Тернопільський обласний центр соціально-психологічної допомоги «Родинний затишок» (далі КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок»), а згодом у БО «Дім милосердя», разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована по [ADDRESS] , яка відповідно до висновку ЛКК КНП «Чортківська центральна міська лікарня» Чортківської міської ради від 07.04.2025 не здатна здійснювати батьківські обов`язки через легку розумову відсталість. [PERSON] з 2018 року проживає у вище вказаних закладах в м. Чорткові Тернопільської області. Потрапила туди разом з донькою [PERSON] , [INFO] . За час перебування у закладі [PERSON] народила ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не тривалий час, з 19.02.2024 по 01.04.2024 проживав спільно з [PERSON] та сином [PERSON] у КУ Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний центр соціально - психологічної допомоги «Родинний затишок». Проте, за інформацією директора КУ Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний центр соціально-психологічної допомоги «Родинний затишок» Дубини Т. Є. , за час проживання у закладі між батьками дитини постійно виникали суперечки, в кімнаті було неприбрано, дитину не доглядав жоден з батьків, тому цим змушений був займатися персонал закладу. [PERSON] на той час не працював, більшість часу проводив за комп`ютерними іграми, порушував статут закладу. [PERSON] та [PERSON] приносили в свою кімнату алкогольні напої та розпивали їх. На зауваження персоналу [PERSON] відповідав агресивно, у зв`язку з чим був відрахований із закладу. Відтак з 01.04.2024 до цього часу [PERSON] проживає у с. Переходи Чортківського району. Його син [PERSON] з своєю матір`ю [PERSON] , сестрою і братом були зараховані на проживання у БО «Дім милосердя». З того часу і до сьогоднішнього дня [PERSON] жодного разу не відвідав свого сина у закладі. До служби у справах дітей надходили неодноразові повідомлення від КУ Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний центр соціально- психологічної допомоги «Родинний затишок» та БО «Дім милосердя» про невиконання батьками [PERSON] батьківських обов`язків. 21 березня 2025 року наказом служби у справах дітей Чортківської міської ради № 11-од було поставлено на облік малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах. Утворено міждисциплінарну команду для організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, розроблено індивідуальний план соціального захисту [PERSON] , як дитини, що перебуває в складних життєвих обставинах. Дана родинна група взята на соціальний супровід Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Чорткова. Службою у справах дітей міської ради протягом кількох місяців проводилися систематичні бесіди з [PERSON] щодо виконанням ним батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . Вказувалося, що дитина повинна зростати в сімейному оточенні, а батьки зобов`язані забезпечувати та виховувати дитину. Йому було роз`яснено, що у випадку, якщо дитина не буде забрана у родину, розглядатиметься питання про позбавлення його батьківських прав щодо сина. Як свідчать працівники та керівництво БО «Дім милосердя», за весь час перебування дитини у закладі батько жодного разу його не навідував, не купував предмети гігієни чи дитяче харчування. Зі слів матері дитини [PERSON] банківська картка, на яку надходять кошти, які вона отримує від держави на утримання дитини, також знаходиться у батька дитини. З цих коштів також дитині нічого придбано не було. 18 березня 2025 року службою у справах дітей було запрошено батька хлопчика [PERSON] для проведення чергової бесіди щодо важливості постаті батька у становленні та розвитку сина, роз`яснено наслідки позбавлення батьківських прав. [PERSON] сказав, що до 20 квітня 2025 року забере сина з закладу і забезпечить йому належний догляд. Проте, станом на даний час жодних кроків ним зроблено не було, більше того, батько жодного разу після цієї розмови не відвідав сина у БО «Дім милосердя». Після 20 квітня 2025 року службою у справах дітей робилися неодноразові спроби зв`язатися з [PERSON] телефоном, проте в більшості випадків він не відповідав на дзвінки. Кілька разів, коли брав слухавку, нічого конкретного про те, як він бачить долю свого сина в подальшому, батько не говорив. Пізніше ні на усні, ні на письмові запрошення, які передавалися через старосту Горішньовигнанського старостинського округу, [PERSON] жодного разу не з`явився у службу у справах дітей. Також проводилися неодноразові бесіди і з матір`ю [PERSON] (бабусею [PERSON] ) з метою вплинути на батька, щоб він забрав дитину у свою родину. Проте всі ці заходи не дали результату. 07 травня 2025 року начальник служби у справах дітей провела телефонну розмову з [PERSON] , повідомила йому, що 14.05.2025 відбудеться засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради, де розглядатиметься питання про позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] . Запропонувала прийти у службу, щоб обговорити дане питання. 09 травня 2025 року об 11:10 начальник служби у справах дітей міської ради зателефонувала і ще раз нагадала [PERSON] про дату та час проведення засідання комісії питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Чортківської міської ради, де розглядатиметься питання про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина. Також йому було надіслано письмове повідомлення про проведення засідання даної комісії, яке було вручено відповідачу старостою Горішньовигнанського старостинського округу. Попри попередження, письмові запрошення та особисті бесіди, [PERSON] не здійснив жодних дій для зміни ситуації. Не з`явився також і на засідання комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Чортківської міської ради, яке відбулося 14.05.2025, хоча був повідомлений про дату і час проведення комісії. Така поведінка батька, на думку органу опіки та піклування міської ради, свідчить про абсолютну його безвідповідальність, повну відсутність інтересу до долі власної дитини. Жодні аргументи щодо права дитини на проживання у сімейному оточенні на [PERSON] не мали впливу, бажаного результату не було досягнуто. Тому питання було розглянуто без його участі та прийнято рішення в інтересах дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 21 травня 2025 року на засіданні виконавчий комітет Чортківської міської ради затвердив висновок комісії про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] . Позивач зазначає, що малолітній [PERSON] є дитиною, яка фактично на даний момент залишилася без батьківського піклування і опіки, оскільки обоє батьків неспроможні виконувати свої обов`язки. Мати дитини є хворою та не має змоги виховувати сина, а всі функції по догляду за ним, його утриманню, вихованню, розвитку, лікуванню виконує персонал закладу. [PERSON] з дитиною не проживає, не виявляє жодного інтересу до сина, від моменту народження дитини не виконує своїх батьківських обов`язків, а саме: не бере участі у вихованні та утриманні дитини; не забезпечує належний догляд та увагу; з 01.04.2024 жодного разу не відвідував сина; не надає матеріальної допомоги; не реагує на запрошення до співпраці з органами опіки; поводився неналежним чином у соціальному закладі; знехтував можливістю забрати дитину до себе, попри обіцянки. Позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Калінніковим М. О. було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позов не визнає повністю. Зазначив, що позбавлення батьківських прав [PERSON] суперечитимете інтересам дитини, що призведе до розірвання життєвих зв`язків дитини та батька. Позбавлення батька батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька, так і для дитини. [PERSON] не міг забрати до себе сина в зв`язку з відсутністю належних умов проживання. Проте, з серпня 2025 року ним орендовано житло по [ADDRESS] , де він проживає разом з матір`ю дитини [PERSON] . [PERSON] прагне матеріально забезпечувати та виховувати сина, а також сприяти навчанню та формуванню особистості дитини в повному обсязі. Представником Служби в справах дітей Чортківської міської ради Заяць Н. М. подано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що дитина від народження до сьогоднішнього дня проживає в БО «Дім милосердя» або в КУТОР «ТОЦ СПД «Родинний затишок». Батько протягом цього часу жодного разу не проявив інтерес до своєї дитини. Також зазначила, що [PERSON] не надано доказів, що він наймає житло (договір оренди, найму тощо), що має стабільний дохід, який би дозволив утримувати дитину. [PERSON] має банківську картку, на яку їй надходять кошти як допомога при народженні дитини, однак даною карткою розпоряджається [PERSON] та ці кошти витрачає не за цільовим призначенням, а на свої потреби. Рішенням виконавчого комітету №165 від 21.05.2025 двом старшим дітям [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки їхня мати за станом психічного здоров`я не може здійснювати догляд за ними, діти влаштовані в прийомну сім`ю. Окрім цього, з моменту подання позовної заяви органом опіки та піклування до суду, статус малолітнього [PERSON] змінився. Його мати [PERSON] відрахована з КУТОР «ТОЦ СПД «Родинний затишок» за власною заявою, дитину з собою не забрала і залишила в закладі. Таким чином вважає, що позов підставний, а твердження та обіцянки відповідача не правдиві та необґрунтовані. В судовому засіданні представник позивача Заяць Н.. М. позов підтримує повністю, просить задоволити з підстав наведених у позові. Пояснила, що батько дитини не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню сина, не забрав дитину з пологового будинку, при народженні [PERSON] не бажав підписатися як батько, тривалий час батьки дитини не оформляли свідоцтво про народження. [PERSON] не виявляє жодного інтересу до дитини. Вона проводила бесіду з матір`ю [PERSON] , бабусею [PERSON] , яка пояснила, що не може здійснювати догляд за онуком, оскільки вже в похилому віці та їй буде складно ним опікуватись. Отже, Заяць Н. М. вважає, що такий крайній захід як позбавлення батьківських прав, буде відповідати інтересам дитина та захистить від подальшого негативного впливу на її життя. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Калінніков М. О. в судовому засіданні позов не визнають, просять відмовити у його задоволенні. Відповідач суду пояснив, що коли народився син, з пологового будинку він його не забрав, оскільки не мав можливості. Проживав з батьками, сестрою та племінницею. Певний час проживав у «Родинному затишку» разом з сином та його матір`ю. Зараз він винаймає квартиру, хоча договору оренди з власником квартири не укладав, працює неофіційно на будівництві. Матір дитини зараз проживає з ним у найманій квартирі, а син в «Родинному затишку». Планує забрати сина [PERSON] з «Родинного затишку», коли стабілізується його фінансове становище. Суду пояснив, що не зміг відвідати засідання комісії, коли розглядалось питання доцільності чи недоцільності позбавлення його батьківських прав щодо сина, оскільки проходив військово-лікарську комісію в ТЦК, однак, письмових доказів тому не надав. Разом з тим, він не клопотав перед комісією про перенесення засідання у зв`язку з неможливістю явки. Також, не надав суду договору оренди квартири, посилаючись на те, що власник квартири постійно зайнятий і не укладає з ним договір. Крім того пояснив суду, що у зв`язку з тим, що він працює на будівництві, то сина забере до бабусі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Дубина Т. М. в судовому засіданні позов підтримала, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме інтересам малолітньої дитини [PERSON] . Суду пояснила, що [PERSON] взагалі не виконує свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] . КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок» надавав йому можливість возз`єднатися із дитиною та його матір`ю [PERSON] . За час проживання [PERSON] в «Родинному затишку» ні він, ні матір не здійснювали догляд за дитиною, догляд здійснював виключно персонал закладу. [PERSON] зловживав алкогольними напоями, не працював, коштів на утримання дитини не надавав. Державну грошову допомогу на дитину, яку отримувала [PERSON] , витрачав на власні потреби. Матір дитини також не здійснює догляд за [PERSON] за станом свого здоров`я. Батьки дитини постійно перебували в стані алкогольного сп`яніння. Тому, дирекція закладу змушена була виключити [PERSON] з тих осіб, які мають право в ньому проживати. [PERSON] добровільно залишила заклад. Дитину батьки залишили в закладі. Дубина Т. М. вважає, що повернення малолітньої дитини в цю родину загрожує її життю та здоров`ю. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено коло осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Так, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 22.05.2025 Чортківським відділом ДРАЦС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Батьки дитини в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Малолітня дитина з моменту народження проживала у БО «Дім милосердя» та закладі для осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок» разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №51 від 16.04.2025 директора БО «Дім милосердя», за час перебування [PERSON] у закладі, його батько [PERSON] жодного разу не відвідував сина, не забирав його на вихідні чи свята додому. Участі у вихованні дитини не бере, не допомагає коштами, не цікавиться станом та потребами дитини. Відповідно до відповіді директора КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок» № 99 від 16.04.2025, [PERSON] проживав у закладі з 19.02.2024 по 01.04.2024 разом з [PERSON] та їхнім малолітнім сином [PERSON] , якому на той час було 11 місяців. За час проживання в закладі між [PERSON] та [PERSON] часто виникали конфлікти. Дитина перебувала в недоглянутому стані, тому персонал був змушений був регулярно перевіряти чи дитина не голодна. Протягом зазначеного періоду [PERSON] не працював, відмовлявся від будь-якої трудової діяльності. [PERSON] та [PERSON] приносили в кімнату алкогольні напої та розпивали їх, на зауваження персоналу [PERSON] реагував агресивно, у зв`язку з чим [PERSON] був відрахований із закладу. З 01 квітня 2024 року до квітня 2025 року [PERSON] жодного разу не відвідав сина [PERSON] , не забирав його на вихідні чи свята додому, не брав участі у вихованні та матеріальному утриманні сина, не виявляв жодної зацікавленості щодо стану здоров`я та потреб дитини. Згідно довідки спеціаліста служби у справах дітей Чортківської міської ради, 18 березня 2025 року працівниками служби у справах дітей проведено профілактичну бесіду з батьками [PERSON] та [PERSON] щодо належного виконання обов`язків щодо виховання дітей батьком та попереджено про притягнення до відповідальності у випадку невиконання батьківських обов`язків. З довідкою був ознайомлений відповідач [PERSON] , про що свідчить його особистий підпис. Відповідно до наказу служби у справах дітей № 11-од від 21 березня 2025 року, поставлено на облік служби у справах дітей малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , які опинились в складних життєвих обставинах. Підстава: невиконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] . Відомості про малолітніх дітей занесено в Єдину інформаційно-аналітичну систему «Діти» з присвоєнням порядкового номера в обліковій картці. Наказом служби в справах дітей Чортківської міської ради № 12-од від 21 березня 2025 року утворено міждисциплінарну команду з питань організації соціального захисту дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави: проживання дітей у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Згідно Висновку ЛКК №2/121 від 07.04.2025 матір дитини [PERSON] страждає на легку розумову відсталість, емоційно вольову нестійкість та за станом здоров`я не може здійснювати батьківські обов`язки. Відповідно до повістки служби у справах дітей Чортківської міської ради, [PERSON] викликався у службу у справах дітей Чортківської міської ради на 02.05.2025 по питанню соціально-правового захисту дитини [PERSON] . Згідно повідомлення служби у справах дітей Чортківської міської ради № 96/05-9 від 09.05.2025, [PERSON] запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбудеться 14 травня 2025 року, де буде розглядатись питання про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З вказаним повідомленням відповідач [PERSON] також був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні. Рішенням № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини Чортківської міської ради Тернопільської області від 14 травня 2025 року вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Чортківської міської ради, беручи до уваги представлені до справи документи: рішення комісії з питань захисту прав дитини №2 від 14 травня 2025 року, копії свідоцтва про народження дитини, лист директора КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок», директора БО «Дім милосердя», враховуючи рекомендації, надані Секретаріатом уповноваженого з прав дитини за результатами моніторингового візиту, діючи в інтересах малолітньої дитини, орган опіки та піклування Чортківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради № 166 від 21 травня 2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи по суті також були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює вихователем КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок» вісім років. В заклад [PERSON] спочатку прийшла з донькою [PERSON] , потім з сином [PERSON] . В 2023 році [PERSON] народила сина [PERSON] . Вихованням своїх дітей [PERSON] не займалася. Вихователі вчили [PERSON] їсти, ходити, говорити. Батько дитини [PERSON] навідував матір з сином протягом останнього року 4-5 разів, приносив лише печиво, кукурудзяні палички та сосиски. Решту потреб (одяг, ліки, іграшки, предмети гігієни тощо) забезпечував заклад. Під час візитів батько з сином не спілкувався, не грався, а лише вживав алкоголь з його матір`ю. [PERSON] не знає батька. Свідок [PERSON] суду пояснила, що займає посаду директора БО «Дім милосердя». Вона відвідувала [PERSON] в пологовому будинку. Після народження [PERSON] його матір доправили в медичний заклад м. Тернопіль, оскільки дитина мала певні патології. Через два дні [PERSON] подзвонила до неї і попросила допомоги. [PERSON] привозила підгузки, суміші. Батько дитини не відвідував матір і дитину. З пологового будинку [PERSON] забирали працівники закладу, а не [PERSON] . Під час перебування в КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок» [PERSON] постійно порушував правила проживання, вживав алкоголь, вмикав голосно музику. В кімнаті було брудно. [PERSON] лежав у ліжечку без належного догляду, брудний, не годований. В подальшому [PERSON] заборонили проживати в закладі, але не забороняли відвідувати сина, що він робив не часто. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює вихователем в КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок». За весь час [PERSON] в закладі вона бачила три рази: на хрещенні [PERSON] , коли [PERSON] вчинив сварку з [PERSON] та коли вона гуляла з [PERSON] на дворі, однак [PERSON] пройшов повз них, не звертаючи уваги на дитину. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює медсестрою в БО «Дім милосердя». 17 березня 2024 року [PERSON] захворів, мав температуру та блювоту. Вона рекомендувала звернутися в лікарню, однак [PERSON] втік і їй довелося йти в лікарню з [PERSON] . В лікарні саме вона була поряд з дитиною та давала свої власні кошти на ліки, оскільки [PERSON] сказав, що не має грошей та нехай директор закладу [PERSON] оплачує лікування. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] . [PERSON] нормальний батько, купляв продукти харчування, підгузки. Вона жила з сином в БО «Дім милосердя». Деякий час з ними жив [PERSON] . [PERSON] не міг її забрати з дитиною оскільки в будинку, де він живе з батьками в с. Переходи Чортківского району Тернопільської області, мало місця, а окреме житло він не мав змоги винайняти. На сьогоднішній день вона разом із [PERSON] проживає по [ADDRESS] . [PERSON] працює неофіційно на будові. Син [PERSON] наразі залишився в БО «Дім милосердя». Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. ст. 141, 150, 153, 155, 157, 164, 165, 166, 169 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З висновку Верховного Суду, що висловлений у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, вбачається, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19 зазначається, що тлумачення положень статті 164 Сімейного кодексу України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. У постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20 зазначається, що відмова батьків (усиновлювачів) від дитини є такою, що порушує її права та інтереси, тому ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьківських прав і стягнення з батьків (усиновлювачів) аліментів на її утримання Також суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах першій та другій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур про України» від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року). З огляду на обставини існуючих правовідносин, які безсумнівно є винятковими, суд вважає доведеним переконливими та об`єктивними доказами те, що відповідач фактично з часу народження сина своєю винною поведінкою умисно нехтує батьківськими обов`язками. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без уваги та турботи. [PERSON] не забрав дитину ані з пологового будинку, ані з медичного закладу м. Тернополя, куди [PERSON] потрапила після пологів. [PERSON] нехтував привілеями та допомогою, які йому надавалися КУТОР «ТОЦСПД «Родинний затишок» та БО «Дім милосердя», персонал яких всіляко сприяв збереженню родини та її матеріальній підтримці. [PERSON] ігнорував виклики на бесіди, попередження Служби в справах дітей, не з`явився на засідання комісії з питань захисту прав дітей. Відповідач не надав суду доказів наявності перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її розвитку та самоусвідомлення, тому суд з огляду на пріоритетність захисту якнайкращих інтересів саме дитини, вважає, що наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в користь позивача в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.12 ч.2 ст. 3 Закону України судовий збір не справляється за заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. За приписами ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 2422, 40 гривень судового збору в дохід держави. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved