Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог У квітні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 листопада 2015 року, яка виникла станом на 14 травня 2025 року в розмірі 121039,90 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2551,05 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 30 листопада 2015 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та погодив умови про відкриття йому відновлюваної кредитної лінії. Також [PERSON] підписав заву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг 03 жовтня 2022 року. В порушення умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 14 травня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 121039,90 грн, яка складається зі заборгованості за тілом кредиту -97888,76 грн, заборгованості за відсотками -23151,14 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк», а також судові витрати. Рух справи Протоколом автоматизованого автоматичного розподілу судової справи від 18 червня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Музика О.М. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 16 жовтня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 19 листопада 2025 року. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання 19 листопада 2025 року не з`явилась, подала до суду заяву в якій проти заочного розгляду не заперечувала, просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання 19 листопада 2025 року не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Суд вважає, за можливе розглянути справу без участі відповідача, клопотання про відкладення задоволенню не підлягає. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з огляду на наступне. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 30 листопада 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві картки [NUMBER] зі строком дії 09/18, [NUMBER] зі строком дії 07/22 , [NUMBER] , зі строком дії - 11/26 (а.с.45,46,47-58). Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк» на картковий рахунок встановлено кредитний ліміт 11 травня 2018 року в розмірі 10000,00 грн., 14 серпня 2021 року збільшено кредитний ліміт до 45000,00 грн., 17 січня 2023 року збільшено кредитний ліміт до 190000,00 грн, 01 листопада 2024 року змінено кредитний ліміт до нуля (а.с.44). [PERSON] 30 листопада 2015 року та 03 жовтня 2022 року власноруч підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови про відкриття йому відновлюваної кредитної лінії. За наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку, станом на 14 травня 2025 року у [PERSON] утворилася заборгованість в загальному 121039,90 грн, яка складається зі заборгованості за тілом кредиту - 97888,76 грн, заборгованості за простроченими відсотками -23151,14 грн. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Звертаючись до суду, на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами; довідку про умови кредитування; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Як видно з анкети-заяви та довідки про умови кредитування, яка підписана позичальником, , містяться відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Надання банком відповідачу кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, та випискою з особового рахунку, з якого видно, що позичальник активно користувався кредитним коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором в 121039,90 грн, яка складається зі заборгованості за тілом кредиту - 97888,76 грн, заборгованості за простроченими відсотками -23151,14 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» в сумі фактично використаних коштів та нарахованих відсотків. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих відсотків. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved