Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, просив: - зменшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з частини до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи таке стягнення з 01.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття; - визнати виконавчий документ у виконавчому провадженні №49189987, а саме виконавчий лист №2/377/358/15, виданий 04 вересня 2015 року, таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. 04 листопада 2025 року Славутицький міський суд Київської області ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив частково. Зменшив розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 серпня 2015 року у справі № 377/881/15-ц (провадження № 2/377/358/15), з 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця до 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісяця. Вирішив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовив. Повний текст рішення суду складений 14 листопада 2025 року (том 3 а.с. 198-214). У заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві) сторонами зазначено про надання доказів на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду, тобто в порядку, передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України (том 1 а.с.16, том 2 а.с.5). У рішенні від 04 листопада 2025 року суд відповідно до частини сьомої статті 265 ЦПК України призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу на 19 листопада 2025 року без повідомлення учасників та встановив строк для подання сторонами доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу- п`ять днів після ухвалення рішення суду. 10 листопада 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, яку подала 09 листопада 2025 року адвокат Защук В.В. в інтересах позивача [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 750 гривень та докази на їх підтвердження ( том 4 а.с. 4-39). 12 листопада 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, яку подав 11 листопада 2025 року адвокат Бойкініч Р.С. в інтересах відповідача [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 79 500 гривень та докази на їх підтвердження ( том 4 а.с. 40-57). 18 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» відповідач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Бойкініч Р.С., подала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просить у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити. Вважає, що вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу є безпідставною та необґрунтованою враховуючи такі обставини: - оскільки позовні вимоги задоволено частково, то стягнення з відповідача судових витрат, у разі доведення їх обґрунтованості, можливо лише пропорційно до заявлених вимог, однак, представник Защук В.В. заявляє про компенсацію цих витрат в повному обсязі, тому заявлені [PERSON] витрати на правничу допомогу є непропорційними до розміру задоволених судом вимог; - склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, яка є незначної складності, є очевидним, що заявлені позивачем витрати не відповідають критеріям розумності та справедливості, а відтак у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити; - судом фактично зменшено розмір частки з 1/4 до 1/6, однак розмір аліментів в будь - якому разі залишається незмінним 1 598 гривень на місяць, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог і може стати наслідком порушення прав відповідача та стягнення з неї безпідставних витрат на правничу допомогу (том 4 а.с. 58-63). 19 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача-адвокат Защук В.В. подала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому вона просить відмовити у задоволенні клопотання про поновлення [PERSON] строку для подання заяви про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу). У разі поновлення пропущеного процесуального строку відповідачу, повністю відмовити у задоволені заяви про розподіл/відшкодування/ компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи представника відповідача - адвоката Бойкініча Р.С. від 11.11.2025 та відмовити у задоволенні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 18.11.2025, враховуючи як заперечення доводи позивача за змістом заяви про відшкодування судових витрат від 09.11.2025, поданої позивачем через представника Защук В.В. Позивач заперечує щодо заяви про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) про стягнення з позивача на користь відповідача 79 500,00 гривень на підставі наступного: - протягом розгляду справи сторона відповідача не надала жодного документу, укладеного між представником та відповідачем, а також доказів понесення відповідачем таких витрат; - разом із першою заявою по суті справи- відзивом на позовну заяву від 02.02.2025 не подано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правову (правничу) допомогу; - не зроблено заяви про відшкодування витрат на правову допомогу у строк, визначений статтею 141 ЦПК України, та не надані докази понесення відповідачем таких витрат; - під час судового засідання 16.09.2025 на 59 хвилині 57 секунді (згідно технічного запису судового засідання) представник відповідача назвав точну суму судових витрат відповідача у розмірі 40 000,00 грн, не обґрунтував її, хоча представник позивача про це попросила. Натомість вказана сума збільшена майже вдвічі до 79 500,00 гривень та обґрунтовується документами, які раніше в суд не подавалися, що може свідчити про введення суд в оману щодо існування таких документів під час розгляду справи і зловживання процесуальними правами; - відповідач фактично не понесла витрати, так як відсутні підтверджуючі документи (платіжні доручення, банківські квитанції), а також стороною відповідача не доведено, що такі витрати були неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; - представник відповідача не надав доказу того, що він надавав послуги відповідачу відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» саме як самозайнята особа, яка здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, а не як фізична особа-підприємець. До суду не надано договір, укладений між позивачем і адвокатом, рахунки на оплату і платіжні доручення з визначеним банківським рахунком саме для самозайнятих осіб, що здійснюють індивідуальну адвокатську діяльність, а не підприємницьку як ФОП. Наведене може свідчити про те, що відповідачка вводить суд в оману щодо понесених судових витрат; - в обґрунтування заяви про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, відповідач додає копію договору №10/01/2024 від 10.01.2024, додаткову угоду №2 від 19.01.2025, акт №1 прийому-передачі послуг від 11.11.2025. Позивач висловлює сумніви у справжності таких документів, тому суд має переконатися в тому, що такі документи справжні. Позивач акцентує увагу на те, що оформлення таких документів здійснено для стягнення грошових коштів у сумі 79 500 гривень з позивача на користь відповідача, отже, якщо документи підроблені, то наслідки можуть впливати на всіх учасників судового процесу. У позивача є обґрунтовані підстави для подання відповідної заяви до поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення щодо підроблення документів з метою отримання неправомірної грошової вигоди та в межах такого провадження проведення відповідної експертизи документів; - відповідач не довела, який саме порядок оплати гонорару передбачений договором, відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що позбавляє суд можливості встановити порядок виконання відповідачем умов договору в частині оплати гонорару адвоката в заявленому відповідачем розмірі; - зловживаючи своїми процесуальними правами, відповідач зазначає розміри гонорарів, які нічим не обґрунтовані та не зазначає, за які конкретно послуги цей гонорар підлягає стягненню; - позивач вважає заявлені до стягнення витрати у розмірі 79 500,00 гривень у вигляді гонорару надмірно високими, оскільки: послуга за підготовку клопотання про відкладання розгляду справи оцінена по 3500,00 гривень, але такі витрати не вимушені і їх можна було б уникнути, приймавши участь у судових засіданнях; послуга за підготовку адвокатом повідомлення про відсутність матеріалів в електронній справі від 27 січня 2025 року, оцінена в 3500,00 гривень, значно завищена, так як його оформлення не потребує багато часу і сили та таке повідомлення не передбачено нормами ЦПК України, а відповідач могла уникнути таких витрат, отримуючи направлену їй поштову кореспонденцію та виконуючи добросовісно свої процесуальні обов`язки. Окрім того, послуги з підготовки адвокатом заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; за участь представника у судових засіданнях; з підготовки адвокатом заяви про долучення до матеріалів справи копії посвідчення адвоката; підготовки адвокатом клопотань, підготовки адвокатом заяв про проведення засідання у відсутність особи, оцінені по 3 500 гривень кожна, є значно завищеними, оскільки не потребують багато часу, не є вимушеними та неминучими і їх можна було б уникнути. Враховуючи положення частини третьої статті 270 ЦПК України учасники справи у призначене судове засідання не викликалися, а тому відповідно до приписів частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані сторонами заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Кодексу); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями частин першої, другої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частинами четвертою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин першої-третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial