Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Представник Акціонерного\~товариства «Універсал\~Банк» звернувся\~в суд\~із позовом\~до [PERSON] про стягнення\~заборгованості,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 29.11.2021\~р.\~між Акціонерним\~товариством «Універсал\~Банк» та\~ [PERSON] укладено договір відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14\~400грн. Відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати відсотки, мінімальний платіж в розмірі та в терміни, зазначені в мобільному додатку. Проте, відповідач порушує умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 04.06.2025р. його заборгованість становить 16\~242.95грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 16 242.95грн. В добровільному порядку відповідач не бажає погасити вказану суму заборгованості, а тому просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 21.11.2025 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Крім цього, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи 29.11.2021 р. між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14 400грн. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Після підписання договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти, відсотки, а також інші витрати відповідно до умов договору. Згідно ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України стверджується, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. До матеріалів справи долучено пояснення до виписки про рух коштів на рахунку, згідно якого відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 14400 грн. Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг підписанням договору Боржник беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Згідно виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 1842.95 грн., тобто заборгованість складає 16242.95 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 14400 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 1842.95 грн. Овердрафт - (мінус) 1842.95 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. Три цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Судом встановлено, що відповідачем частково здійснювалися операції з поповнення банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, тобто умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого його заборгованість станом на 04.06.2025р. становить 16 242.95грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 16 242.95грн. Таким чином, наведені обставини дають суду підстави для задоволення позову в повному обсязі щодо стягнення з відповідача 16242,95грн. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати у розмірі 3028грн. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: approved