Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

І. Описова частина Щодо первісного позову 1. Стислий виклад позиції позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі за текстом - ТОВ «Фінансова компанія «Ейс») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»(далі за текстом - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 936858982 (далі за текстом - Договір). Відповідно до умов Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»зобов`язується надати відповідачу грошові кошти у сумі 29900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку договору або ж достроково та сплатити проценти за користування грошовими коштами в порядку та на умовах, визначених Договором. Позивач вказав, що грошові кошти відповідач отримала шляхом безготівкового перерахування коштів у національній валюті на платіжну банківську картку, реквізити якої вказані відповідачем. Відтак позивач вважає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі за текстом - ТОВ «Таліон Плюс») укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимоги, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 936858982 від 31.12.2021. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2020. 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 26, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2021. 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 27, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2022. Також 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі за текстом - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладений Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі прав вимог. 03.08.2021 та 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладені додаткові угоди № 2 та № 3, за умовами яких строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 продовжений до 30.12.2024. Також 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладений Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 936858982. На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 936858982. Станом на 15.08.2024 заборгованість [PERSON] за Договором № 936858982 становить 70098,29 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 29900 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 40198,29 грн. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 936858982 від 31.12.2021 у сумі 70098,29 грн. 05.09.2024 представник позивача Тараненко А.І. через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, у якій додатково вказав, що доводи відповідача, викладені у відзиві, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Натомість позивач надав беззаперечні докази того, що саме [PERSON] уклала із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір, за яким отримала кредитні кошти. 2. Стислий виклад заперечень відповідача 05.09.2024 на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами поштового зв`язку надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач позов не визнала та просила у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що відповідач не отримувала кредитні кошти за кредитним договором № 936858982 від 31.12.2021 та докази на підтвердження цих обставин позивач не надав. Так само, на думку відповідача, у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що [PERSON] здійснювала дії, про які зазначив позивач, зокрема добровільно за допомогою електронного підпису уклала кредитний договір та підписала такий договір електронним цифровим підписом, оскільки указаний правочин підписаний одноразовим ідентифікатором. Так само позивач не надав виписку по банківському рахунку [PERSON] , розрахунок заборгованості за кредитним договором, які мають доказове значення під час розгляду справ даної категорії. При цьому долучені до позову документи не завірені належним чином, а тому не можуть вважатися допустимими доказами. Щодо зустрічного позову 1. Стислий виклад позиції позивача 02.09.2024 на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами поштового зв`язку надійшов зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] не укладала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір, не підписувала такий договір та кошти на його виконання не отримувала. Також зазначена у кредитному договорі інформація про особу позивача (анкетні дані, електронна адреса, номер телефону) не відповідає дійсності та не свідчить про проходження позичальником повної ідентифікації, необхідної для укладення електронного кредитного договору. Крім цього, банківська картка, на яку були зараховані кредитні кошти, позивачу не належить, що також підтверджує, що кредитні грошові кошти позивач не отримувала. Позивач вважає, що умови договору є несправедливими в розумінні п. 11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого сторонами строку кредитування та нарахувати непропорційну велику суму відсотків за користування кредитом. За таких підстав, зазначаючи про відсутність волевиявлення позивача [PERSON] на укладення кредитного договору, просить визнати недійсним договір кредитної лінії № 936858982 від 31.12.2021, укладений між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а обов`язок щодо повернення коштів за цим договором визнати відсутнім. 2. Стислий виклад заперечень відповідача 03.02.2025 представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Шихненко А.О. через систему «Електронний суд» подала відзив, в якому зустрічний позов не визнала та просила у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що відповідач належними доказами довів факт укладення кредитного договору № 936858982 від 31.12.2021 саме [PERSON] , а також факт отримання останньою грошових коштів. При цьому, на думку відповідача, [PERSON] належні докази на підтвердження недійсності правочину не надала. 2.1. Стислий виклад заперечень відповідача 04.02.2025 представник відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Аухімік О.О. засобами поштового зв`язку подав відзив, в якому зустрічний позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що доводи [PERSON] щодо неукладення нею кредитного договору від 31.12.2021 не відповідають дійсності, оскільки договір є укладеним в належній формі та сторони досягли усіх істотних умов договору. При цьому до укладення кредитного договору позивач ознайомилась із правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а томуволевиявлення позивача було вільним та відповідало її внутрішній волі. Також позивач пройшла належну банківську ідентифікацію, де вказала реквізити банківської картки, на яку їй були перераховані кредитні кошти. Зауважив, що [PERSON] є постійним клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та оспорюваний нею договір не є єдиним, за яким у [PERSON] були наявні кредитні зобов`язання. При цьому дванадцять із тринадцяти кредитних договорів, укладених позивачем з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] виконані та грошові кошти сплачені кредитодавця у повному обсязі. Відтак відповідач вважає, що зустрічний позов є необґрунтованим та спрямований на невиконання [PERSON] своїх кредитних зобов`язань. 3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 26.08.2024 відкрите провадження у справі за первісним позовом, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 21.10.2024 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зустрічна позовна заява повернута позивачу. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.12.2024 скасована ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2024, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції. 16.12.2024 зобов`язано [PERSON] повторно надати оригінал зустрічної позовної заяви. 19.12.2024 зустрічна позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви. 30.12.2024 позивач усунула недоліки зустрічної позовної заяви. 15.01.2025 зустрічна позовна заява прийнята до розгляду, вимоги за первісним та зустрічним позовами об`єднані в одне провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, визначений сторонам строк для подання заяв по суті справи. 17.01.2025 виправлена описка, допущена в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.01.2025, постановленій у цивільній справі № 607/17876/24. 05.03.2025 задоволені клопотання сторін про витребування доказів, витребувані докази від АТ КБ «ПриватБанк» та від ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». 16.06.2025 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. 4. Процедура та позиції сторін У судове засідання 24.11.2025 представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Шихненко А.О., належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, первісний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила первісний позов задовольнити повністю. Також заперечувала проти задоволення зустрічного позову з підстав, викладених у відзиві, та просила у зустрічному позові відмовити повністю. У судове засідання 24.11.2025 представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Майка М.Б., належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зустрічний позов підтримав з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, та первісний позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. У судове засідання відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] ,належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилась, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 24.11.2025 представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. ІІ. Мотивувальна частина 1.Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 936858982 (т. 1 а.с. 19-25), невід`ємною частиною якого є паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 936858982 від 31.12.2021 (т. 1 а.с. 27-29) та правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (т. 1 а.с. 47-58). Відповідно до п. 1.1. Договору товариство зобов`язується надати [PERSON] фінансовий кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту у сумі 29900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі та додатках до нього. Кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 29900 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 30.01.2022. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 30.01.2022. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п. 1.3, 1.7 Договору). Згідно з п. 1.8 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку: 1) виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65% річних, що становить 0,01% від суми кредиту за кожний день користування ним; 2) за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 Договору з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25% річних, що становить 1,05% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті (п. 1.9, 1.9.1, 1.9.2 Договору). Згідно з п. 5.1 Договору невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення договору. Підписанням цього Договору позичальник підтвердив, що отримав від кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в паспорті споживчого кредиту і правилах (п. 5.12 Договору). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії № 936858982 від 31.12.2021 станом на 05.05.2022 становить 70098,29 грн (т. 1 а.с. 65-67). У розрахунку зазначено, що за даним кредитним договором 02.02.2022 була здійснена оплата у сумі 80 грн, на погашення відсотків. Аналогічна інформація зазначена і у розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «Таліон Плюс» (т. 1 а.с. 68), та у виписці з особового рахунку, складеній ТОВ «Юніт Капітал» (т. 1 а.с. 69), згідно з якими заборгованість [PERSON] за Договором становить 70098,29 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 29900 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 40198,29 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»(Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладений Договір факторингу № 28/1118-01 (т. 1 а.с. 70-76). Згідно з п. 2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2020 (т. 1 а.с. 84). 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, за умовами якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжений до 31.12.2021 (т. 1 а.с. 85-91). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) укладений Договір факторингу № 05/0820-01(т. 1 а.с. 96-101). Згідно з п. 2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03.08.2021 та 30.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладені додаткові угоди № 2 та № 3, за умовами яких строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 продовжений до 30.12.2024 (т. 1 а.с. 105, 106). 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (Фактор) укладений Договір факторингу № 17/07/24 (т. 1 а.с. 110-116).Згідно з п. 1.1 цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» (т. 3 а.с. 26) в банку на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження операцій за указаною платіжною карткою за період з 31.12.2021 до 05.01.2022, фінансовий номер телефону та номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] , вказаний [NUMBER] . Також з виписки за договором № б/н за банківською карткою № [NUMBER] за період з 31.12.2021 до 05.01.2022 вбачається, що 31.12.2021 на дану картку зараховані кошти у сумі 29900 грн; 31.12.2021 з картки здійснений переказ у сумі 6462,50 грн; 31.12.2021 з картки здійснений переказ у сумі 15298,50 грн; 31.12.2021 з картки здійснений переказ одержувачу [PERSON] у сумі 8040,20 грн; 03.01.2022 з картки здійснений переказ одержувачу [PERSON] у сумі 497,49 грн; 04.01.2025 з картки здійснений переказ у сумі 3242,95 грн; 04.01.2022 здійснена оплата за товар у магазині косметики «Простор» у сумі 318 грн; 04.01.2022 здійснена оплата за товар у магазині «Зоотовари» у сумі 200 грн; 04.01.2025 здійснена оплата за послуги транспортних перевезень у сумі 10 грн (т. 3 а.с. 27). 2. Норми права, які застосував суд Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом - Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 3.Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд Так, в обґрунтування позовних вимог за первісним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» посилається на те, що 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 936858982. Натомість позивач за зустрічним позовом заперечує факт підписання такого договору та з цих підстав просить визнати такий договір недійсним. Відтак першочергово суд має встановити чи спростувати факт укладення спірного кредитного договору. Так, зазначені вище положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» визначають порядок укладення та підписання електронного правочину, який у разі його підписання електронним цифровим підписом вважається таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. При цьому електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Такі дані складаються з комбінації цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Суд встановив, що Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV5CN78, який 31.12.2021 був відправлений на абонентський номер мобільного телефону [PERSON] та введений останньою в електронній системі на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», про що свідчить п. 5.4, 6 Договору № 936858982. Суд зауважує, що укладення Договору можливе лише шляхом вчинення указаних активних дій, а саме: проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Докази того, що такі дії [PERSON] не вчиняла, суду не надані. Натомість сукупність відомостей щодо анкетних та інших ідентифікуючих особу [PERSON] даних, зокрема щодо належності останній номеру телефону [NUMBER] та банківської картки № [NUMBER] , на яку був здійснений переказ коштів, дають підстави дійти висновку, що указаний договір зі сторони позичальника укладений саме [PERSON] . При цьому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] досягнули згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. Такі обставини дають підстави дійти висновку, що Договір кредитної лінії № 936858982 від 31.12.2021 відповідає положенням ст. 203, 205, 207 ЦК України, а відтак визначені ст. 215 ЦК України підстави для визнання такого договору недійсним відсутні. З огляду на викладене на підставі укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18. З виписки за договором № б/н за банківською карткою № [NUMBER] за період з 31.12.2021 до 05.01.2022 вбачається, що 31.12.2021 на рахунок [PERSON] надійшли грошові кошти у сумі 29900 грн. Згідно з заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 31.12.2021 номер карти 4731-21ХХ-ХХХХ-9045 був указаний як рахунок для отримання кредитних коштів. З платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 729775cd-60c0-402c-9771-a7ca38d94a49 вбачається, що 31.12.2021 на кредитний рахунок № [NUMBER] зараховані кошти у сумі 29900 грн. В призначенні платежу зазначено «Переказ коштів згідно договору № 936858982 від 31.12.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer». Указане дає підстави дійти висновку, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за Договором та надало [PERSON] у користування кредитні кошти у сумі 29900 грн. Разом з тим [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість. При цьому суд вважає необґрунтованим розмір заборгованості, про який вказує позивач за первісним позовом та який просить стягнути з відповідача на його користь. Так, з урахуванням строку дії кредиту 30 днів та розміру відсотків 0,01% на день на суму кредиту сума відсотків за указаний період становить 89,70 грн (29900 грн х 30 днів х 0,01% = 89,70 грн). При цьому, як зазначив суд вище, [PERSON] частково виконала умови Договору та сплатила частину кредитної заборгованості, а саме: 02.02.2022 здійснила платіж у сумі 80 грн. Відтак несплаченою залишилась заборгованість у сумі 29909,70 грн (29900 грн + 89,70 грн - 80 грн = 29909,70 грн). Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає таке. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд відхиляє доводи позивача за первісним позовом, що Договір був пролонгований та відповідно відсотки нараховувались під час продовженого дисконтного періоду згідно з п. 1.9.2 Договору. Суд зауважує, що відповідно до п. 1.8 Договору необхідною умовою продовження дисконтного періоду та строку надання кредитної лінії є активація позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду. Однак докази на підтвердження активації [PERSON] такої функції суду не надані. Відтак відсутні підстави вважати, що строк дії договору був продовжений, а відтак і що відсотки за користування кредитом могли нараховуватись поза межами строку дії договору, який становить 30 днів. Як встановив суд вище, строк дії кредитного договору № 936858982 від 31.12.2021 погоджений сторонами на 30 днів, тобто до 30.01.2022. Відтак передбачені ч. 1 ст. 1048 проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише включно до 30.01.2022 та їх розмір становить 89,70 грн. За таких підстав суд доходить висновку, що загальна заборгованість за Договором, яку [PERSON] не сплатила на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та яка підлягає стягненню, становить 29909,70 грн. Поряд з цим позивач за первісним позовом зазначив, що унаслідок укладення договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020 та № 17/07/24 від 17.07.2024право вимоги до [PERSON] за Договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Так, Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 зазначив, що предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги. У постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, 18.10.2023 у справі № 905/306/17 викладені висновки, що належним доказом, який засвідчує факт переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Так, на підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до нового кредитора ТОВ «Таліон плюс» позивач за первісним позовом надав скан-копію витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Також на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс» позивачем за первісним позовом наданий витяг з реєстру прав вимог № 9 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, та на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» наданий витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024. Так, зазначені вище документи, а саме: витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, витяг з реєстру прав вимог № 9 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 містять належні реквізити сторін, зокрема: повні дані сторін (клієнта та фактора); дату та номер договору факторингу; ідентифікацію конкретного зобов`язання (ПІБ боржника, № та дата кредитного договору, структура заборгованості тіло/проценти); підписи уповноважених осіб та відбитки печаток обох контрагентів. З урахуванням викладеного суд вважає, що указані документи є належними доказами, які підтверджують юридичний факт відступлення права вимоги до боржника [PERSON] заДоговором кредитної лінії № 936858982 від 31.12.2021. Також за умовами укладених договорів факторингу право грошової вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання відповідного реєстру прав вимоги. У даній справі такі реєстри підписані і скріплені печатками сторонами, що додатково підтверджує передачу прав вимоги за кредитним договором. Відтак факт здійснення оплати за договорами факторингу із урахуванням погодженої між сторонами процедури переходу права вимоги від клієнта до фактора - в день підписання сторонами реєстру прав вимог, не впливає на відступлення прав вимоги. Докази того, що договори факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020, № 17/07/24 від 17.07.2024 визнані недійсними чи їх дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані. За таких підстав суд доходить висновку, що позивач за первісним позовом довів факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] кредитного договору, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором, погодження сторонами цього договору його істотних умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відступлення у встановленому законом порядку права вимоги за кредитним договором на користь позивача, та, як наслідок, наявність у нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 936858982 від 31.12.2021. ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що первісний позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у сумі 29909,70 грн, а зустрічний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. IV. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з первісним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3237 від 05.08.2024 (т. 1 а.с. 18). Також позивач за первісним позовом надав докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 29909,70 грн, що становить 42,67% від заявленої суми, з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню 42,67% судового збору у сумі 1033,64 грн, а 57,33 % судового збору у сумі 1388,76 грн необхідно покласти на позивача за первісним позовом. Також, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, судовий збір у сумі 1211,20 грн, який підлягав сплаті за подання зустрічного позову, необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з договору про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» в особі директора Полякова О.В. уклало договір про надання правничої допомоги з адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (т. 1 а.с. 130-132). Згідно з п. 1.1 Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 3.1, 3.3 договору про надання правничої допомоги 1807/24-01 від 18.07.2024 отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024. Гонорар оплачується готівкою або шляхом перерахування коштів в безготівковій формі на рахунок Адвокатського бюро (п. 3.7 Договору). При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18. Так, згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 15.07.2024 (т. 1 а.с. 138) сторони підтвердили, що Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн, зокрема: складення позовної заяви - 5000 грн; вивчення матеріалів справи - 500 грн; надання усної консультації стосовно складення позовної заяви - 500 грн. При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення ( постанова ВС від 19.12.2024 № 604/424/23) Разом з тим адвокат Майка М.Б. жодним чином не обґрунтував заявлене ним клопотання щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та не навів аргументи, на підставі яких суд мав би зменшити розмір таких витрат саме до 500 грн, а відтак таке клопотання задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн, які ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» понесло у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». При цьому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково, з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню 42,67% витрат на професійну правничу допомогу 2560,20, а 57,33% витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3439,80 грн необхідно покласти на позивача за первісним позовом.

Outcome: partial