Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який уточнила та просить: -змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.05.2016 у справі за її позовом до [PERSON] , з фіксованої суми у 2000 грн щомісяця у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від сукупного місячного доходу відповідача (до утримання податків), починаючи з 01.02.2025 року до досягнення дитиною повноліття. -у разі відсутності у відповідача офіційного доходу просить встановити альтернативний спосіб стягнення аліментів у фіксованому розмірі, еквівалентному 100 (ста) доларам США за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення суду. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 травня 2016 року у справі №592/11120/15-ц виданого 30.06.2016 Ковпаківським районним судом м. Суми, за її позовом до [PERSON] було встановлено обов`язок сплачувати аліменти на користь спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття. На момент ухвалення рішення відповідач не мав постійного офіційного місця роботи. Однак 31.01.2025 року [PERSON] уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, таким чином, він є офіційно працевлаштованим та отримує стабільний щомісячний дохід. Враховуючи викладене, фіксована сума аліментів у розмірі 2000 грн не відповідає реальному рівню доходів відповідача, і тому прошу суд змінити спосіб їх стягнення на більш об`єктивний у частці від доходу. Ухвалою суду від 24.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Позивачка у судовому засіданні вимоги позову підтримала, пояснила, що оскільки змінилось матеріальне становище як відповідача, який почав отримувати стабільний дохід, так і її, оскільки витрати на утримання доньки з віком зростають. Крім того зазначила, що для неї пріоритетним є отримання аліментів у частці від доходу відповідача. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, крім того оголошення про виклик відповідача розміщувалося на офіційному веб-сайті суду. Однак відзиву чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повісткиє день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 05.05.2016, зокрема стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] алімненти на утримання дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 25.11.2015. Відповідач наразі є військовослужбовцем, що вбачається з копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України укладеного між Міністерством оборони України в особі командира військової частини та відповідачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Частиною 1\~ст. 183 СК України\~встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. Відтак, встановлено, що наразі, розмір аліментів присуджений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.05.2016 становить більше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину. При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року). В силу ч.3\~ст.181 СК України\~саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. В той же час, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено визначення рішенням суду альтернативного способу стягнення аліментів у разі вирішення питання про їх стягнення, зміну їх розміру чи способу стягнення, а позивачка у разі зміни обставин передбачених ст.192 СК України не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом про зміну розміру аліментів. Тож зважаючи на зазначене, позов в частині визначення альтернативного способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 1211,20 грн судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: partial