Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Дворічанського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року у справі № 618/748/19; звільнити його від виконання обов`язку сплати аліментів, починаючи з 18 липня 2025 року; видати судовий наказ про скасування судового наказу Дворічанського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року у справі № 618/748/19 та зупинити виконавче провадження № 59776775 з виконання судового наказу Дворічанського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року, виданого у справі № 618/748/19. В обґрунтування вимог зазначається, що у період з 2007 року по 2016 рік позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Позивач у добровільному порядку надав матеріальну допомогу на утримання сина. Разом з тим, у 2019 році [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Дворічанського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року у справі № 618/748/19 стягнуто з позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2019 року і до повноліття дитини. Вказаний судовий наказ пред`явлено до виконання до Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (виконавче провадження № 59776775). З початку збройної агресії російської федерації проти України [PERSON] спільно з сином [PERSON] переїхала до тимчасово окупованого міста Луганська. 21 квітня 2025 року позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з проханням посприяти у поверненні [PERSON] з тимчасово окупованої території. 18 липня 2025 року [PERSON] , [INFO] , повернувся на підконтрольну Україні територію. На даний час [PERSON] проживає спільно з позивачем та перебуває на його повному утриманні. З підстав припинення стягнення аліментів позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2025 року відкрито спрощене проживання у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року вжито заходів забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу № 618/748/19, виданого 04 липня 2019 року Дворічанським районним судом Харківської області (виконавче провадження № 59776775) до вирішення справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки до суду не повідомлені. Будучи належним чином та завчасно повідомленою про розгляд справи, відповідач правом подати відзив не скористалася. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялася про судове засідання, у порядку заочного провадження із дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у місті Луганськ народився [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 16 серпня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Батько [PERSON] , мати [PERSON] . Як встановлено з матеріалів справи 04 липня 2019 року Дворічанським районним судом Харківської області постановлено судовий наказ у справі № 618/748/19 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі частки заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та утримання сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Дворічанському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавче провадження № 59776775. Постановою державного виконавця Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13 серпня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , [INFO] , що отримує дохід у ТОВ «Транс-Логістик». Відповідно до листа Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 04 серпня 2025 року № 65749.4/Л-25462.3/25/48.3 на підконтрольну Україні територію 18 липня 2025 року повернуто [PERSON] , [INFO] , який відповідно до Порядку виявлення, повернення, забезпечення супроводу та реінтеграції дітей, депортованих або примусово переміщених внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2024 року № 551 пройшов опитування в Центрі захисту прав дитини. Відповідно до наданих [PERSON] документів, [PERSON] , [INFO] , проживав на тимчасово окупованій території [ADDRESS] . Відповідно до довідок від 25 травня 2025 року № 3250-7501846508 та № 3250-7501846507 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мають фактичне місце проживання: [ADDRESS] . З акту № 485 від 06 серпня 2025 року, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області Левченко К.Є., [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , умови для проживання, розвитку, навчання створені належні умови. Зазначена інформація також підтверджується актом обстеження житлових умов від 27 серпня 2025 року Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом встановлено, що з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини на підставі судового наказу, який перебуває на виконанні у органах виконавчої служби. За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Сімейний кодекс України не містить норми про те, коли саме припиняється стягнення аліментів на дитину. Здебільшого суди в таких випадках керуються частиною четвертою статті 273 ЦПК України. У цьому положенні закріплено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Матеріали справи свідчать про те, що малолітній син, [PERSON] , [INFO] , з 18 липня 2025 року проживає спільно з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актами Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області та актом обстеження житлових умов від 27 серпня 2025 року. З огляду на викладені обставини, з підстав зміни місця проживання дитини, слід припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Вимога про звільнення від виконання обов`язку сплати аліментів задоволенню не підлягає по суті є тотожною з вимогою про припинення стягнення аліментів. Щодо вимог про видачу судового наказу про скасування судового наказу про стягнення аліментів, то вона є необґрунтованою. Так як скасування судового наказу здійснюється у порядку, передбаченому статтями 170-172 ЦПК України та статтею 432 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп., оскільки позивач при подачі позову звільнена від його сплати.

Outcome: partial