Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто починаючи з [INFO] та по день смерті останньої. Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що він народився [INFO] в місті Донецьк Донецької області. Заявник вказує, що з 10 квітня 2019 року по 06 жовтня 2024 року зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . У березня 2019 року в місті Добропілля заявник познайомився з [PERSON] . Вони товаришували та заявник допомогав їй по господарству. [PERSON] звертає увагу, що з 01 грудня 2019 року вони з [PERSON] почали проживати за місцем його реєстрації. У зв`язку з погіршенням ситуації в регіоні вони прийняли рішення переїхати до міста Жовті Води Дніпропетровської області та з 07 жовтня 2024 року по день смерті [PERSON] , як внутрішньо переміщені особи проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що 28 травня 2025 року по теперішній час він зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 2006 року. Будучи єдиним спадкоємцем, який би міг прийняти спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазької Т.Ф. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, однак отримав відмову, оскільки не надав документів, що підтверджують факт родинних відносин з померлою. Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно йому для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило заявника звернутися до суду. Ухвалою судді від 19 серпня 2025 року відкрито провадження по справі. У судове засідання заявник не з`явився. При цьому, надав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі. Заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа Орган місцевого самоврядування в особі Добропільської міської ради належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви в судове засідання свого представника не направив. Заяву про розгляд справи без участі свого представника не надав. Заперечень стосовно задоволення заявлених вимог до суду не надходило. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради 22 січня 2025 року, та Довідкою про причину смерті від 22.01.2025 року. За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14 лютого 2006 року. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно - квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Будучи єдиним спадкоємцем, який би міг прийняти спадщину, 28 липня 2025 року [PERSON] звернувся до Жовтоводської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазької Т.Ф. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не надав належним чином оформлені документи, що підтверджують належність його до кола спадкоємців померлої [PERSON] . Факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , як внутрішньо переміщених осіб в [ADDRESS] , підтверджується Довідками від 07.10.2024 року № 1217-7002137977 та від 07.10.2024 року № 1217-7002138071. Квитанціями до платіжної інструкції підтверджується сплата [PERSON] комунальних послуг за майном померлої [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, заявник займався похованням [PERSON] , що підтверджується договором - замовленням №б/н на організацію та проведення поховання від 22 січня 2025 року. На підставі ч.ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього\~Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Під час судового розгляду з письмових доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент її смерті. Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] , обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved