Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10761 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №101086577 від 09.11.2023, на виконання умов якого, Товариство надало позичальнику грошові кошти (кредит), зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії, у розмірі та строки встановлені договором. Даний договір був укладений в електронному вигляді, з використанням електронним підпису з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти. На підставі договору відступлення прав вимоги право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, має заборгованість у розмірі 10761 грн, яка складається з наступного: 3000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7191 грн - заборгованість за відсотками; 570 грн. - заборгованість за комісією. Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Ухвалою суду від 29.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи. 12.08.2025 від відповідачки, в інтересах якої діє представник - адвокат Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту укладання кредитного договору між ТОВ "Мілоан" та відповідачкою. З наданих позивачем документів неможливо перевірити як факт наявності заборгованості, так і встановити її розмір. Надане позивачем платіжне доручення не відповідає вимогам допустимості, не надано доказів належності відповідачці банківської картки з номером [NUMBER] . Доказів отримання відповідачкою кредитних коштів позивач не надав. 18.08.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача висловив незгоду з доводами представника відповідачки, наведеними у відзиві, при цьому посилався на обставини, зазначені у позовній заяві та наполягав на задоволенні позову. 25.08.2025 від відповідачки, в інтересах якої діє представник - адвокат Шелудько О.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких наполягає на відмові у позові, при цьому посилається на обставини, які були наведені у відзиві. Також у поданих запереченнях просить відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 22.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 27.10.2025 на адресу суду надійшла відповідь АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали про витребування доказів. У судове засідання представник позивача та представник відповідачки не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 26 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до [PERSON] , відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №106-МЛ/Т від 28.05.2024 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №101086577 від 09.11.2023 на загальну суму 10761 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію заяви на отримання кредиту №101086577 від 09.11.2023, у якій містяться персональні дані [PERSON] , зокрема номер мобільного телефону [NUMBER] ; сума кредиту 3000.00 грн., строк кредиту 105 днів. "Платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту [NUMBER] , банк, що випустив картку [NUMBER] (а.с.15) Згідно долученого до матеріалів справи позивачем договору про споживчий кредит №101086577 від 09.11.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» підписано Договір про споживчий кредит про, що зазначено на самому договорі на першій сторінці у верхньому правому кутку. Представник позивача у позовній заяві зазначає, що ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого Відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору. Як на підтвердження укладення договору позивачем до матеріалів справи долучено Графік платежів за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до Договору), Заява на отримання кредиту (Додаток №2 до Договору), Додаткові контактні дані Позичальника (Додаток №3 до Договору), однак у таких відсутні будь які відмітки чи зазначення одноразового ідентифікатора про підписання таких відповідачем. Як зазначено у розділі 6 договору, його укладено в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генеруться та надсилається СМС повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника. У п. 10 кредитного договору зазначено номер телефону позичальника - [NUMBER] . Проте, доказів того, що вказаний номер використовує відповідача [PERSON] суду не надано. Згідно п. 2.1 Договору про споживчий кредит №101086577 Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] . Пунктом 7.1 Договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправленні Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. На підтвердження своїх доводів про виконання умов договору представник позивача зазначає, що первісним кредитором на підставі платіжного доручення відповідачу [PERSON] були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 3000 грн. Згідно Платіжного доручення 76177963 долученого позивачем: дата такого доручення 09.11.2023, платником зазначено ТОВ «Мілоан», Банк платника ТОВ ФК Контрактовий дім, отримувач [PERSON] , банк отримувача 545708 MASTERCARD кредит рах.№ [NUMBER] , сума 3000.00 грн., призначення платежу: Кошти згідно договору 101086557 (а.с.17) Разом із тим платіжне доручення це розрахунковий документ, за допомогою якого клієнт (юридична або фізична особа) дає банку вказівку перерахувати кошти з його рахунку на рахунок іншої особи. В даному випадку Платіжне доручення 76177963 є дорученням ТОВ «Мілоан» ТОВ ФК Контрактовий дім здійснити переказ коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , а не підтвердженням перерахування коштів на зазначений рахунок на що посилається позивач. У відповідь на виконання ухвали суду АТ КБ "Приватбанк" повідомив, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в Банку не емітовано карту № [NUMBER] , зазначена картка не обслуговується за клієнтом [PERSON] . Отже, позивачем при зверненні до суду не подано доказів перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача кредиту в вказаному в договорі розмірі, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування, отримання коштів відповідачем на виконання умов п.2.1, 7.1 Договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5,5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254), передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно з пунктами 61,62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19). При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними. Більш того, доводи позивача про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідачки спростовуються наданою АТ КБ "Приватбанк" інформацією на виконання ухвали суду про витребування доказів. Враховуючи викладене, ч.7 ст.81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №101086577 від 09.11.2023, оскільки будь - яких доказів отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договору позивач не надав, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у даній справі є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed