Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та має статус матері одиначки. Відповідачка з донькою та співмешканцем [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . За час проживання на території селища [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, вона схильна до вживання алкогольних напоїв, запої можуть продовжитись декілька днів, офіційно не працює, інколи бувають підробітки. Відповідачка не здійснює належного контролю за навчанням та вихованням доньки, не створює відповідних умов, не проявляє великого інтересу до успіхів і невдач дитини, не забезпечила її технічними засобами для дистанційного навчання. У будинку, де проживаю сім`я відповідачки, має місце порушення санітарно-гігієнічних норм проживання, у кімнатах постійні стійкий запах тютюну, стіни кімнати закопчені, брудні, на вікнах брудні штори, на підлозі брудні килими. Матеріальне становище родини не задовільне, живуть на періодичні підробітки відповідачки та її співмешканця. Дитина не отримує повноцінного харчування відповідно свого віку, її потреби задовольняються не в повній мірі. 11.01.2024 року [PERSON] , 2010 року народження поставлена на облік як так, що перебуває у складних життєвих обставинах по причині ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. До цього часу з 2018 рік по 2022 рік дитина перебувала на обліку служб у справах дітей по цій же причині. Питання про невиконання батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Яворницької селищної ради та на засіданні координаційної ради при виконкомі Яворницької селищної ради. До селищної ради неодноразово надходили усні скарги від сусідів та мешканців селища щодо вживання [PERSON] алкогольних напоїв, неналежного ставлення д утримання дитини, умов її проживання. Відповідачці спеціалістами КУ «Центр надання соціальних послуг Яворницької селищної ради» надавалась соціальна послуга супровід, але вона не змогла відмовитись від вживання алкоголю За інформацією адміністрації Добричівського ліцею Яворницької селищної ради Дніпропетровської області, [PERSON] перебуває на внутрішньошкільному обліку, як дитина з родини, що опинилася у складних життєвих обставинах. За інформацією сімейного лікаря відповідачка мало уваги приділяє здоров`ю дитини, на ліки грошей не вистачає, до лікарні дитина приходить самостійно. Рішенням виконавчого комітету Яворницької селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 27.03.2025 року № 76 затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дитини. У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на дитину у розмірі частини з усіх видів її заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик за місцем її реєстрації. 17.06.2025 року відповідачка [PERSON] прибула до Синельниківського міськрайонного суду, де власноручно отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками. Під розписку повідомлена про час та дату судового засідання. Таким чином, [PERSON] була достовірно обізнана про розгляд цивільної справи за позовом про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] . Правом відзиву на позовну заяву не скористалась, будь-яких пояснень щодо суті позову не надала, про поважність причин своїх неявок в судові засідання не повідомляла. При наявності таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідачки, по наявним у справах доказах. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повному обсязі, пояснила, що родина відповідачки перебуває на обліку тривалий час, однак за весь час [PERSON] ніяких висновків для себе не зробила, продовжує зловживати спиртними напоями, дитину не доглядає та фактично не виховує. Будинок де проживає відповідачка зі співмешканцем та донькою не придатний для проживання дитини, все перебуває у занедбаному стані. Повідомила, що сама неповнолітня [PERSON] писала листа до спеціаліста КУ «Центр надання соціальних послуг Яворницької селищної ради», який супроводжує родину, про те, що вона не хоче проживати з матір`ю та просить влаштувати її в іншу родину. Дитина не відчуває себе в безпеці та затишку, перебуваючи дома з відповідачкою, яка постійно зловживає спиртними напоями. Позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно її неповнолітньої дитини буде саме в інтересах дитини, яка у подальшому буде влаштована в родину, де за неї буде належний догляд, та де будуть мати місце теплі доброзичливі стосунки Суд, заслухавши учасників судового провадження, вислухавши думку неповнолітньої [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією, викладеної в листах КУ «Центр надання соціальних послуг Яворницької селищної ради» від 28.03.2025 року № 65/01-14, від 08.04.025 року № 75/01-14, [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , 2010 року народження та співмешканцем [PERSON] (зі слів відповідачки є біологічним батьком дитини) за адресою: [ADDRESS] . У період з 10.08.2022 року по 29.11.224 року родина перебувала під соціальним супроводом як так, що знаходиться в складних життєвих обставинах. Чинниками яких є зловживання алкогольними напоями, неналежне виконання батьківських обов`язків, відсутність постійної роботи для повноцінного забезпечення потреб сім`ї. Під час роботи з родиною, фахівці Центру систематично звертали увагу [PERSON] на здоровий спосіб життя, пропонували шляхи позбавлення алкогольної залежності, на працевлаштування та правильне використання сімейного бюджету, на підвищення батьківського авторитету. Неодноразово [PERSON] обіцяла виправитись, деякий час намагалась не вживати алкоголь, але згодом знову починались запої. [PERSON] викликалась на комісію з питань захисту прав дітей, де обіцяла змінитись, одна ніяких дій для цього не вчиняла. Ситуація в родині негативно впливає на [PERSON] , її потреби задовольняють не в повній мірі, а саме : неповноцінне харчування, незадовільні умови проживання. Зі слів класного керівника [PERSON] пропускає заняття в школі без поважних причин, приходить до школи непідготовленою, відсутня мотивація для навчання . [PERSON] не цікавиться успіхами та невдачами доньки, контроль з її боку відсутній, що також підтверджується довідкою директора Добричівського ліцею від 24.03.2025 року № 1-28/93, де навчається неповноліття [PERSON] . 10.01.2024 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Іларіонівської селищної ради вирішено рекомендувати КУ «Центр надання соціальних послуг Яворницької селищної ради» продовжити надавати сім`ї [PERSON] соціальну послугу соціальний супровід сім`ї, яка перебуває у складних життєвим обставинах. [PERSON] поставлена на відповідний облік. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Яворницької селищної ради 05.03.2025 року було вирішено направити клопотання до Синельниківського РУП про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків та рекомендувати виконкому Яворницькій селищній раді прийняти рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] . Згідно з наказом Служби у справах дітей Іларіоновської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11.01.2024 року № 06 з 11.01.2024 року [PERSON] , 2010 року народження взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Іларіоновської селищної ради у зв`язку з ухиленням матері [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Згідно Актів обстеження умов проживання від 10.07.2024 року, 26.12.2024 року, 28.02.2025 року, за адресою : [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - мати дитини, [PERSON] , [INFO] , співмешканець [PERSON] . Умови проживання: пічне опалення, централізовані електропостачання та водопостачання відсутні, відключені за борги; помешкання потребує ремонту. [PERSON] має окрему кімнату, яка облаштована власним ліжком, є кухонний стіл, який слугує учнівським, забезпечена сезонним одягом. Стосунки в родині довірливі. В будинку брудно. Під час обстеження 14.05.2025 року [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Згідно характеристики старости Добричівського старостинського округу від 31.03.202 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] зі співмешканцем [PERSON] та донькою [PERSON] . Проживають в неналежних умовах, тривалий час в будинку відсутнє світло, що перешкоджає навчанню дитини. Вихованням та здоров`ям дитини не займається, зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Живуть за рахунок тимчасових підробітків [PERSON] . До офісу старости від сусідів та мешканців селища Добричі надходили усні скарги на сім`ю про їхні пияцтва. Рішенням виконавчого комітету Яворницької селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 27.03.2025 року № 76 затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дитини. Відповідно до висновку [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з неповнолітньою донькою. [PERSON] та співмешканцем [PERSON] . За час проживання на території Яворницької селищної ради [PERSON] зарекомендувала себе негативно, схильна до вживання алкогольних напоїв , офіційно не працює. 11.01.2024 року [PERSON] поставлена на облік як така, що потрапила у складні життєві обставини, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. До цього [PERSON] вже перебувала на обліку служби у справах дітей з 2018 року по 2020 рік по тим же самим підставам. Сім`я [PERSON] перебувала на обліку сімей, що опинились у складних життєвих обставинах. Спеціалісти служби у справах дітей систематично проводили профілактичну роботу з родиною, надавали допомогу у вирішенні соціально-побутових питань, формуванні відповідального батьківства, але зміни на краще не відбулися. [PERSON] свідомо нехтувала порадами та консультаціями працівників соціальної сфери, продовжує зловживати алкогольними напоями, неналежним чином відноситься до виконання батьківських обов`язків. У будинку, де проживаю сім`я має місце порушення санітарно-гігієнічних норм проживання, у кімнатах постійні стійкий запах тютюну, стіни кімнати закопчені, брудні, на вікнах брудні штори, на підлозі брудні килими; пічне опалення, всі зручності на подвір`ї; двір земляний, город обробляється частково, сарай згорів, паркан пішов на обігрів будинку; подвір`я постійно у смітті, за несплату комунальних послуг у будинку перекрито постачання світ; збираються компанії для вживання спиртними напоям. За інформацією адміністрації Добричівського ліцею Яворницької селищної ради [PERSON] не здійснює належного контролю за навчанням та вихованням доньки, не створює відповідних побутових умов для дитини, не проявляє великого інтересу до успіхів доньки. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Опитана під час судового розгляду неповнолітня [PERSON] , 2010 року народження в присутності психолога КУ «Центр надання соціальних послуг Яворницької селищної ради» [PERSON] пояснила, що вона проживає з батьками за адресою: [ADDRESS] Будинок має три кімнати, в одній із яких проживає вона та її мама [PERSON] , в іншій кімнаті проживає її біологічний батько [PERSON] . В будинку вона має свій столик та шафу, є одяг та речі для школи. Будинок опалюється дровами, але дуже часто в будинку холодно, оскільки під час вживання її батьками алкогольних напоїв, дрова ніхто не запалює. Пояснила, що її мама та батько починають вживати алкоголь із самого ранку, зустрічаються з їх подружкою біля магазину, а потім приходять до дому та на веранді вживають алкоголь. Раніше [PERSON] приходила до школи, купувала шкільне приладдя, також зазначила, що вона готує. Пояснила, що в родині не відчуває затишку, відчуває себе непотрібною. Коли батьки вживають алкоголь вони дуже часто влаштовують бійки між собою, неодноразово у стані алкогольного сп`яніння її батько [PERSON] бив і її. Підтвердила, що писала листи спеціалісту служби про те, що не хоче жити з мамою, просилась в іншу родину, тому що вдома відчуває себе погано. Суд зазначає, що на думку психолога, яка була присутня під час опитування неповнолітня [PERSON] відверто відповідала на запитання суду, розуміє предмет розгляду справи, пояснення давала вільно, за характером її пояснень, можна дійти висновку, що пояснення [PERSON] надавали без будь-якого примусу за своїми відчуттями. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно з п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене також узгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09; рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі "М. С. проти України", заява N 2091/13). Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У постанові від 12.10.2022 року у справі № 559/1215/19-ц (провадження № 61-8348св22) Верховний Суд зазначив, що « Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з вимогами, установленими статтею 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо.». Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Положеннями частини четвертої статті 231 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язано уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю, в максимально короткий термін запропонувати сім`ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі N 133/747/23, провадження N 61-9650св24). З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідачка зловживає спиртними напоями, при цьому намагання уповноважених соціальних органів змінити спосіб життя відповідачки, зцентрувати її життя на вихованні неповнолітньої доньки, результатів не надали, умови проживання неповнолітньої дитини з матір`ю не відповідають встановленим нормам та не можуть забезпечити повноцінне зростання дитини в безпечних умовах, більш того влаштування за місцем проживання відповідачки та її неповнолітньої дитини бійок, сварок, вживань алкогольних напоїв, зокрема із іншими особами, може становити небезпеку для життя та здоров`я та дитини. Відповідачка станом на сьогодні не здатна забезпечити спокійне, стійке та благополучне середовище для розвитку та виховання своєї дитини, вона не виявляє інтересі до життя дитини, її фізичному та психологічного стану. Дані обставини та досліджені судом докази свідчать про свідоме нехтування нею своїми обов`язками щодо виховання доньки, також відповідачка як матір, тривалий час на виявляє інтересу та турботи до життя своєї неповнолітньої доньки. В цьому контексті суд акцентує увагу на обізнаність відповідачки про судове провадження щодо вирішення питання про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , однак, в жодне із судових засідань [PERSON] не з`являлась, процесом судового розгляду не цікавилась, не скористалась своїм правом довести належність її поведінки по відношенню до своєї дитини. Вказані обставини суд розцінює, як свідоме нехтуванням [PERSON] своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] та байдужість до подальшого життя та виховання дитини. Висновок виконавчого комітету Яворницької селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 27.03.2025 року № 76 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованим, зроблений з наведенням достатніх доказів, які б підтверджували ухилення відповідачки від здійснення батьківських обов`язків, містить данні, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, узгоджується з іншими доказами у справі, а тому суд цілком з ним погоджується. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав задовольнити. Поряд з цим, суд зауважує, що у випадку виправлення пасивної поведінки відповідачки щодо своїх обов`язків відносно своєї доньки, вона може реалізувати надане їй діючим законодавством України право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1,2,3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1, 2 ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. У відповідності вимог ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за дві позовні вимоги в розмірі 6056 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved