Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 580443732 від 03.01.2022 року в розмірі 27655,54 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має невиконані кредитні зобов`язання за кредитним договором, заборгованість складається із 27\~655,54 грн., з яких 17\~299,76 грн. тіло кредиту, 10\~355,78 грн. заборгованість за процентами, а також просить стягнути судові витрати в розмірі 7000 грн. витрати на професійну правничу допомогу та 2422,40 грн. судового збору. Так, як відповідач не сплатив заборгованість в добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом з метою відновлення своїх порушених майнових прав. Позивач ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" в судове засідання не з`явилося, однак у позові зазначило проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подала. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив. 03 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 580443732. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2J8B5. Відповідно до пункту 1.3 договору, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 17 300 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 02.02.2022. Згідно п.1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період), а саме: до 02.02.2022. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Відповідно до п.1.9.1 договору, виключно на період строку, визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 514,65 процентів річних, що становить 1,41 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно із п.1.9.2 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 514,17 процентів річних, що становить 1,41 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. Договір кредитної лінії № 580443732 укладений в електронній формі 03.01.2022 та підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатор MNV2J8B5. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.3 ст.11 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст.12 Законом України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимогзаконів України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто, [PERSON] 03.01.2022 подала до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит, де вказала свої персональні дані, адресу проживання та свою банківську картку № [NUMBER] . 03.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано кошти в сумі 17 300 грн. за договором № 580443732 від 03.01.2022 на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . Зазначена обставина підтверджується наданим позивачем платіжним дорученням № 1a96491b-7677-42aa-820e-2372cf269ef2 від 03.01.2022 про безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer коштів згідно договору № 580443732 від 03.01.2022 в сумі 17\~300 грн. на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . Тобто, позивачем доведено, що [PERSON] дійсно отримала кредит в сумі 17 300 грн. Зазначену обставину відповідачем належними та допустими доказами не спростововано. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01, який у зв`язку з закінченням терміну дії 28.11.2019 додатковими угодами було продовжено до 31.12.2024. За умовами укладеного договору, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», перейшло право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 30/1023/01, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимог, а тому до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до боржників, зазначені у відповідних реєстрах боржників. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю за умовами якого до позивача перейшло право вимог до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 580443732 від 03.01.2022. Згідно з п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто, позивачем доведено, що після укладення договорів факторингу, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 580443732 від 03.01.2022 на загальну суму 27\~655,54 грн. Зазначена обставина також підтверджується Реєстром боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1,2 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положення ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055\~ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори містять основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування і відповідач не заперечує їх укладення. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, позивачем доведено що [PERSON] порушила умови договору № 580443732 щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідач своїх зобов`язань не виконала та заборгованість [PERSON] за договором № 580443732 від 03.01.2022 становить 27\~655,54 грн., з яких 17\~299,76 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10\~355,78 грн. заборгованість за процентами. У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості. Стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростований. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Відповідно до ст.12,81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позивачем доведено що, відповідач 03.01.2022 подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит вказавши свої персональні дані, адресу проживання та свою банківську картку № [NUMBER] , а також те, що відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2J8B5 зазначений кредитний договір, тобто, [PERSON] уклавши з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронний договір № 580443732, була ознайомлена з умовами кредитування, строком надання кредиту, терміном повернення коштів, процентами за користування кредитними коштами, підписавши договір шляхом виготовлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, [PERSON] з такими умовами кредитування погодилась. Отже, позивачем доведено факт укладення 03.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] договору кредитної лінії № 580443732. При цьому, суд звертає увагу, що ухвалою судді від 05.08.2025 було витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . З наданої суду виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7 250811/81700-БТ від 16.08.2025 вбачається, що 03.01.2022 на картку [PERSON] № [NUMBER] були перераховані кошти в сумі 17\~300 грн. Позивачем надано розрахунок заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок відповідач суду не надала. Враховуючи процес змагальності, відповідач повинна була спростовувати доводи і твердження позивача, подавши свої докази. [PERSON] будь-яких доказів не подала, вимоги позивача не спростувала. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є правомірними і підлягають задоволенню. Щодо вимоги у позовній заяві позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 7 000 грн., суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну (правничу) допомогу. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Для обґрунтування понесених судових витрат позивач надав: договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 укладений між адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», за умовами якого АБ «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» надало ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» послуги правничої допомоги на загальну суму 7\~000 грн. За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, заявлений розмір витрат, відсутність клопотання про їх зменшення, суд вважає, що до стягнення з відповідача [PERSON] підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 422,40грн.

Outcome: approved