Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовним вимогами щодо стягнення з [PERSON] недобросовісно набуту середню заробітну плату у сумі 157281,49 грн, мотивуючи тим, що протягом вересня 2023 року по вересень 2024 року, тобто протягом року, відповідач не виконував жодних функцій добровольця ДФТР, які мав виконувати в робочий час замість виконання свої посадових обов`язків на ТОВ «ОБІО», не з`явився жодного разу на своє робоче місце на підприємстві і не планував до кінця дії контракту добровольця територіальної оборони з`являтися і приступати до своїх робочих обов`язків, водночас отримував за цей період на ТОВ «ОБІО» заробітну плату. Ухвалою суду від 28.01.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 34). Відповідачем до суду був скерований відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що останній не погоджується із позовними вимогами у зв`язку з тим, що його не було повідомлено про розформування добровольчого формування, він не повертав посвідчення добровольця територіальної оборони, а заяву на звільнення його змусило написати керівництво. Відтак у позовних вимогах просив відмовити у повному обсязі (а.с. 40). Також надав до суду адвокатський запит від 06.02.2025 року, яким адвокат Гриценко Я.А. просить повідомити, чи сповіщався [PERSON] про розформування добровольчого формування (а.с. 41). Позивачем було скеровано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому були викладені заперечення на доводи відповідача (а.с. 45-47). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Згідно наказу ТОВ «ОБІО» №145/ос від 27.04.2022 року [PERSON] було увільнено від роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони (а.с.26). Контракт добровольця територіальної оборони був укладений 05 квітня 2022 року між командиром добровольчого формування Городницької територіальної громади [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23). Згідно довідки, виданої виконкомом Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 21.04.22 р. № 462, [PERSON] є членом добровольчого формування № [NUMBER] Городницької територіальної громади (ДФГТГ) та виконує завдання територіальної оборони відповідно до укладеного контракту від 05.04.2022 року (а.с.14). Згідно листа № 902/08 від 19.09.2024 року ТОВ «ОБІО» звернулося до Городницької селищної ради щодо надання інформації про укладення контракту добровольця ТРО від 05 квітня 2022 року із [PERSON] (а.с.24). Листом ТОВ «ОБІО» № 937/08 від 03.10.24 року до Городницької селищної ради здійснено запит щодо надання інформації з приводу повідомлення [PERSON] про розформування добровольчого формування Городницької селищної ради, чи розірваний контракт із [PERSON] і чи дійсно він продовжує виконання завдань і робіт члена добровольчого формування (а.с.25). З листів Городницької селищної ради № 02-15/1092 від 27.09.2024 та № 02-15/1131 від 07.10.24 року вбачається, що добровольче формування Городницької селищної ради територіальної громади № 1 Новоград-Волинського району Житомирської області розформовано 15.09.23 року, членом якого був [PERSON] . Водночас, щодо повідомлення [PERSON] про розформування не відомо, посвідчення добровольця територіальної громади [PERSON] не здавав, жодних робіт та завдань після розформування ДФТГ з 15.09.23 року не виконував, після розірвання контракту (а.с.28). Витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] від 15.09.23 року № 92 «Про звільнення командирів та розформування добровольчих формувань» підтверджується розформування добровольчого формування Городницької селищної територіальної громади №1 Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.12-13). Довідкою ТОВ «ОБІО» № 5/08 від 08.01.24 року здійснено розрахунок середнього заробітку, нарахованого та виплаченого [PERSON] за період з 16.09.2023 по 07.10.2024 року, та становить 157281,49 грн (а.с.15). Вказаний розрахунок суд приймає як належний, оскільки такий не був оспорений відповідачем. ТОВ «ОБІО» надсилало вимогу № 1125/08 від 12.12.24 року до [PERSON] про повернення коштів (а.с.11), яку він отримав належним чином (а.с.16). Посвідчення добровольця територіальної оборони серія [NUMBER] дійсно було видане [PERSON] (а.с. 42). Крім того, суду був скерований адвокатський запит від 06.02.2025 року, яким адвокат Гриценко Я.А. просить повідомити, чи сповіщався [PERSON] про розформування добровольчого формування (а.с. 41). Водночас жодної відповіді на вказаний адвокатський запит суду надіслано не було. Відтак, суд не може оцінити його як належний та допустимий доказ того, що відповідачу було невідомо про розформування добровольчого формування. Водночас, судом приймається до уваги те, що окрім неповідомлення його про розформування добровольчого формування, відповідачем були висунуті аргументи щодо виконання ним обов`язків добровольчого формування і по теперішній час. Однак, на підтвердження наведених доводів, відповідачем чи його представником не було надано жодних доказів до суду, відсутні також будь-які заяви чи клопотання щодо витребування доказів, що в свою чергу є підставою для не прийняття до уваги судом вказаних обґрунтувань. Порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Законом України «Про основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року № 1702 та Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1449. Добровольче формування територіальної громади (далі по тексту «ДФТГ») воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основи національного спротиву»). Сили територіальної оборони Збройних Сил України це окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони (пункт 15 частини 1 статті 1 Закону № 1702). Згідно з частиною першою статті 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Згідно з пунктом 3 контракту (зворот а.с.22) добровольця, який уклав контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статті 119 КЗпП України. Тобто, [PERSON] правомірно отримував середній заробіток, перебуваючи у трудових відносинах із ТОВ «ОБІО» та був добровольцем територіальної оборони, з 05.04.2022 року (з моменту увільнення від роботи). Положенням про добровольчі формування територіальних громад, затверджене постановою КМ України від 29 грудня 2021 р. № 1449 (редакція чинна на момент виникнення правовідносин), пунктом 12 передбачено, що підставами для розформування добровольчого формування є рішення Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил про розформування добровольчого формування; ухвалення рішення про розформування добровольчого формування на загальних зборах членів добровольчого формування; припинення членства всіма членами добровольчого формування. Відповідно до ч. 1 п.12 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затверджене постановою КМ України від 29 грудня 2021 р. № 1449 (редакція чинна на момент виникнення правовідносин), підставою для розформування добровольчого формування є рішення Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил про розформування добровольчого формування. У разі прийняття рішення про розформування добровольчого формування контракти із добровольцями територіальної оборони вважаються припиненими з моменту прийняття такого рішення. При цьому всі отримані ними для виконання завдань добровольчого формування засоби матеріально-технічного забезпечення повинні бути повернуті органам місцевого самоврядування. Здавання стрілецької зброї, інших видів озброєння та боєприпасів до них відбувається згідно із статутами Збройних Сил, а також Законом України Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України. Про прийняте рішення щодо розформування добровольчого формування Командувач Сил територіальної оборони Збройних Сил в одноденний строк повідомляє командиру добровольчого формування, а також командиру військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил. Розформування добровольчого формування Городницької селищної територіальної громади №1 Новоград-Волинського району Житомирської області відбулось 15.09.2023 року згідно наказу командира військової частини [NUMBER] №92 від 15.09.2023 року. Відтак, судом встановлено, що контракт, укладений із [PERSON] , було припинено 16.09.2023 року. Глава 83 Цивільного кодексу України (далі по тексту «ЦКУ») визначає положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого чи інших осіб чи наслідком події. Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондиційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. За змістом статті\~1215 ЦК України\~передбачено, що не підлягає\~поверненню безпідставно\~набуті заробітна\~плата і\~платежі,\~що прирівнюються\~до неї,\~пенсії,\~допомоги,\~стипендії,\~відшкодування шкоди,\~завданої каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю,\~аліменти та\~інші грошові\~суми,\~надані фізичній\~особі як\~засіб до\~існування,\~якщо їх\~виплата проведена\~фізичною або\~юридичною особою\~добровільно,\~за відсутності\~рахункової помилки\~з її\~боку і\~недобросовісності з\~боку набувача; та інше майно, якщо це встановлено законом. Позивач наголошує на тому, що відповідачем були здійснені недобросовісні дії шляхом несумлінного ставлення\~до виконання\~власних обов`язків,\~зловживання правом\~у власних\~інтересах або\~в інтересах\~третіх осіб,\~у випадку\~надання недостовірних\~даних тощо, із посиланням на Дайджест судової практики Верховного суду у справах, пов`язаних із поверненням майна, набутого або збереженого без достатньої правової підстави (стаття 1212 ЦК України), рішення внесені до ЄДРСР за січень 2018 року листопад 2022 року. У постанові\~Касаційного цивільного\~суду у\~складі Верховного\~Суду від\~03\~листопада 2021\~року у\~справі №\~387/326/20 Верховний Суд вказав, що у трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачені трудовим законодавством та трудовим договором. Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності. Відтак, суд погоджується із доводами позивача, та визнає дії відповідача недобросовісними по відношенню до ТОВ «ОБІО» шляхом неповідомлення про розформування добровольчого формування та отримання середнього заробітку протягом періоду з моменту вказаного розформування добровольчого формування до отримання ТОВ «ОБІО» належних доказів щодо розформування добровольчого формування та відповідну бездіяльність відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач безпідставно отримав від позивача заробітну плату у сумі 157281,49 грн шляхом недобросовісної поведінки у період з 16.09.2025 до 07.10.2024 року, вказані кошти підлягають поверненню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved