Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

В листопаді 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитором спадкодавця заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.01.2011року у розмірі 30089,81 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 24.01.2011року. Заявою Позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 34500.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.12.3. погашення Кредиту поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується документом про смерть від 02.03.2021 року. На виконання вимог закону Позивачем 27.07.2021 року була направлена претензія кредитора до Другої Хмельницької державної нотаріальної контори, та 09.08.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи, та 04.10.2021 року отримана відповідь, що спадкоємцем(ями) померлого Позичальника є Відповідач(і) - [PERSON] , [PERSON] . 03.10.2024 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 24.01.2011 року становить 30089.81 грн. - заборгованість за тілом кредита. З врахуванням наведеного, заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 30089.81 грн. за кредитним договором № б/н від 24.01.2011 р., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просила відмовити, у зв`язку з пропущенням строків передбачених ст.1281 ЦК України. А саме відповідач зазначила, що позивачеві стало відомо про спадкоємців ще 04.10.2021р., однак вимоги до них позивач пред`явив лише 03.10.2024р. Також позивачем пропущено строки позовної давності щодо стягнення заборгованості. Крім наведеного, у заяві-анкеті відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий Банком Витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як станедартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Умови та Правила надання банківських послуг позичальником не підписані. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встаноленомі законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2011р. [PERSON] підписав Анкету-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 24.01.2011р., згідно якої банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на карктовий рахунок. Також 04.08.2020 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої він на підставі власного волевиявлення, згідно зі ст.634 ЦК України, підписанням цієї Заяви приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Відповідно до п. 1. вказаної Заяви сторони узгодили наступні умови кредитування: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією ( п.п. 1.1., 1.2.); процентна ставка, відсотків річних: 40,8% для карт Універсальна Gold (п. 1.3. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості (п.1.4 Договору). На підставі вказаних договорів [PERSON] неодноразови видавались банківські картки починаючи з 27.08.2012р. і по 13.01.2021р. та встановлювався кредитний ліміт, який станом на 13.01.2021р. становив 34500грн., що підтверджується довідками про видані картки та про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 01.10.2024р.. Станом на дату смерті [PERSON] його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 24.01.2011 року становить 30089.81 грн.- заборгованість за тілом кредита. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняли його діти: [PERSON] , [PERSON] , подавши відповідні заяви про прийняття спадщини до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 13.07.2021р. 22.09.2021р. державним нотаріусом Першої Хмельницької нотаріальної контори Пиячко В.В. та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, кожній на частки у спадщині, яка складається з 1/5 частки у праві спільної часткової власності на блок-секцію [ADDRESS] (номер в реєстрі №№3-1452, 3-1454). 29.07.2021 року до Першої Хмельницької нотаріальної контори надійшла претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк» в порядку ст.1281 ЦК України, про включення кредиторської заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 27.08.2012р. в сумі 30089,81грн. в спадкову масу. Також АТ КБ «ПриватБанк» просило повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком та її розмір. Також АТ КБ «ПриватБанк» 03.10.2024 року направило на адресу відповідачів листи-претензії від 01.10.2024 року з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором укладеним зі спадкодавцем [PERSON] . Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи та копією спадкової справи заведеної до майна померлого [PERSON] № 302-2021. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З долученої позивачем до позовної заяви виписки за Договором б/н від 24.01.2011 року вбачається, що після смерті [PERSON] мало місце погашення заборгованості на загальну суму 2270,7грн., та списання відсотків в сумі 909,06 грн., при цьому розмір заборгованості [PERSON] становить станом на 01.03.2021р. 31008,90грн.. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, з наведеного слідує, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 24.01.2011 року на день його смерті становила 27829,14грн. (31008,90-909,06 - 0,62 -9,41 2260,67). Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на спростування суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором укладеним з позивачем станом на день смерті останньго. Не надано відповідачми суду належних та допустимих доказів і на підтвердження того, що вартість отриманого ними у спадщину майна є меншою від заборгованості їх батька за кредитним договором. При цьому слід зазначити, що враховуючи, що спадкоємці спадкували майно належне спадкодавцю [PERSON] в рівних частках, кожна по частки, то вищевказану заборгованість підлягає стягненню з них також у частках, що відповідає їх часткам у спадщині, а не в солідарному порядку. З приводу заяви відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності, слід зазначити наступне. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: загальна та спеціальна. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в листопаді 2024 р.. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. Надалі постановами КМУ строк дії карантину неодноразово продовжувався і тривав до 30.06.2023 року. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. Отже, всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, також передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257, 264 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, та набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення позивача з позовом до суду, період нарахування останнім заборгованості, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитором спадкодавця заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.01.2011року, слід задоволити частково, та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , за кредитним договором б/н від 24.01.2011 року в розмірі 27829,14грн., з кожного відповідача по частки - 13914,57грн. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, слід зазначити наступне. [PERSON] , згідно пенсійного посвідчення серія [NUMBER] , являється особою з інвалідністю 2 групи, а отже звільненна від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене, та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] ,слід стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір пропорційно задоволеним вимогам 1400,30грн. (30089,81/100 = 300,90; 27829,14/300,90 = 92,49; 3028/ 100 х 92,49 = 2800,60 /2 = 1400,30). Крім того, оскільки відповідач [PERSON] , як особа з інвалідністю 2 групи, звільнена від сплати судового збору відповідно до закону, позивачу, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1400,30грн., слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо витрат відповідача [PERSON] на правничу допомогу в сумі 15000 грн., слід зазначити наступне. На підтвердження вказаних витрати відповідачем надано суду: акт виконаних робіт від 24.02.2025р. за договором про надання адвокатський послуг від 31.01.2025р. №23/1; Опис виконаних робіт та їх вартість від 24.02.2025 року; квитанцію від 31.01.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» про сплату 15000грн. АО «Захист» з призначенням платежу «Унесення готівки за юридичні послуги [PERSON] ». Разом з тим, слід зазначити, що вказані витрати не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача за їх недоведеністю, оскільки відповідачем [PERSON] не було надано суду сам Договір про надання адвокатських послуг від 31.01.2025р. №23/1, що позбавляє можливості суд встановити який обсяг послуг мав виконати адвокат у даній справі, яка їх вартість чи порядок її визнання, та умови їх оплати. А надана суду квитанція про оплату юридичних послуг на суму 15000грн. не містить відомостей про те, на виконання якого саме договору та за які саме юридичні послуги (в якій справі) було проведено оплату. При цьому слід зазначити, що оплату в сумі 15000грн. було проведено відповідачем 31.01.2025 року, а Акт виконаних робіт за договором про надання адвокатський послуг від 31.01.2025р. №23/1 та Опис виконаних робіт було складено 24.02.2025 року, тобто після оплати 31.01.2025р. [PERSON] 15000грн. АО «Захист». Наведене не дає можливості суду достовірно встановити, що витрати [PERSON] в сумі 15000грн., які вона сплатила 31.01.2025 року мали місце саме у даній справі. А також, що в неї взагалі виник обов`язак з оплати наданих юридичних послуг АО «Захист» у даній справі. На підставі наведеного та

Outcome: partial