Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

04 жовтня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] (позивач) до [PERSON] (відповідач), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду 21000 грн та моральну шкоду 1 000 000 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило смерть сина позивачки - [PERSON] . Своїми діями відповідач [PERSON] спричинив позивачці матеріальну та моральну шкоду. Для організації поховання свого сина позивачка витратила 21 000 грн, які може підтвердити, реально було витрачено більше, але внаслідок страждань та болю вона не збирала квитанції. Також їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 1000 000 грн. До сьогодні вона не отримала відшкодування від відповідача матеріальних та моральних збитків. Моральна шкода полягає у тому, що позивач втратила найріднішу людину - єдиного сина, що викликало сильний стрес, через що порушені нормальні життєві зв`язки, які позначили негативні зміни у її житті. Ця подія викликала негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, переживання, психологічний дискомфорт, тимчасову відірваність від активного соціального життя. Позивач має третю групу інвалідності, поганий стан здоров`я, який ще більше погіршився після перенесеного стресу - смерті єдиного сина. Також вказує, що не може уявити собі життя без сина, який завжди був її опорою в житті та допомагав мені як фінансово так і підтримував морально. Відповідач абсолютно не розкаявся у вчиненому, навіть не вибачився, не відшкодував шкоду. Ухвалою суду 09 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. 11.11.2024 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що [PERSON] не був пішоходом, а лежав на тротуарі у стані алкогольного сп`яніння, близькому до летального. Твердження позивача про те, що [PERSON] не розкаявся, не вибачився та не відшкодував шкоду, є хибними, оскільки відповідач вибачився в судовому засіданні і цілком визнав свою вину. Також враховуючи обставини ДТП, відповідач не міг передбачити що був контакт автомобіля і потерпілого і тільки ознайомившись із відеозаписом дізнався що він винен в ДТП та визнав свою вину у повному обсязі. Свої вибачення позивачу він приніс перед початком першого судового засідання, до того вони не бачились. В судовому засіданні відповідач передав позивачу 10000 грн, витрачені нею на поховання сина та на які вона не має чеків, розписка міститься в матеріалах справи. Окрім цього зазначає, що ДТП сталося під час виконання ним трудових обов`язків та автомобіль належить роботодавцю - КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», потрібно застосувати ст. 1187 ЦК України за якою саме власник джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати моральні збитки. У зв`язку з тим, що власник застрахував в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», тому страховик забезпечує відшкодування шкоди. У зв`язку з цим вважає, що позовна заява подана до неналежного відповідача і просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року залучено як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА». Ухвалою суду від 23 липня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, надала пояснення аналогічні змісту позову. Додатково пояснила, що страхова компанія їй виплатила 89000 грн, в цю суму увійшли витрати на поховання 21000 грн. Відповідач під час розгляду кримінального провадження відшкодував їй 10000 грн, які витрачені нею на поховання. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву і просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не визнає матеріальну шкоду, оскільки страхова компанія відшкодувала позивачу 21000 грн, а 10000 грн. сплатив відповідач під час розгляду кримінального провадження. Моральну шкоду визнає частково, вважає, що моральна шкода не має перевищувати 150 000 грн. В подальшому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на повне відшкодування шкоди страховою компанією, на яку погодилась позивач. Представник ПАТ «НАСК «Оранта» в судовому засіданні пояснив, що страхова компанія виконала свої зобов`язання та сплатила погоджену суму 89000 грн, серед якої 21000 грн матеріальна шкода, решта моральна шкода. Позивач погодилась на цю суму, підписавши угоду. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду від 02 квітня 2024 року у справі № 487/2108/24, залишеним без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого - [PERSON] . Судом встановлено, що 24.11.2023 близько 18 години 49 хвилин (темний час доби), керуючи автомобілем швидкої медичної допомоги «АВТОСПЕЦПРОМ АСПА. 941157.014.03», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить МОЦ ЕМД ТА МК, приїздив на виклик №347 у складі бригади 25, за адресою: м. Миколаїв просп. Центральний, 11, де у дворі даного будинку припаркував вищевказаний транспортний засіб. В цей час напроти дверей під`їзду №6 на тротуарі головою до проїзної частини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (4,25 проміле), лежав пішохід [PERSON] . Водій [PERSON] , намагаючись переїхати на інше місце паркування, грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 2.3 «б», 10.1 та 10.9 Правил Дорожнього руху України, розпочав маневр руху заднім ходом, не переконавшись у тому, що не створює небезпеки іншим учасникам руху. Рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів ребр з права без пошкодження пристінкової плеври, розриву капсули правої долі печінки, як по вісцеральній, так і по діафрагмальній її поверхні з внутрішньо-черевною кровотечою (близько 900 мл темної рідкої крові), що ускладнилося травматичним та геморагічним шоком, від яких пішохід [INFO] помер в приміщенні ЛШМД м. Миколаєва, куди був доставлений з місця пригоди цією ж бригадою швидкої медичної допомоги. Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №119 від 28 листопада 2023 року, [PERSON] сплачено [PERSON] за ритуальні послуги 21000 грн. Відповідно до полісу № 215712342, цивільно-правова відповідальність КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицина катастроф» МОР, яке є власником джерела підвищеної небезпеки (автомобіль швидкої медичної допомоги «АВТОСПЕЦПРОМ АСПА. 941157.014.03», реєстраційний номер [NUMBER] ), зареєстрована в ПАТ «НАСК» ОРАНТА». 26 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. 03 квітня 2025 року між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» підписано угоду про припинення зобов`язання переданням відступного, відповідно до якої сторони встановили та погодили, що загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілої особи [PERSON] , [INFO] по вказаній події складає 89500,00 грн. Після сплати цієї суми сторони вважають припиненими зобов`язання Страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що отримала від ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у сумі 89000 грн та під час розгляду кримінального провадження отримала від [PERSON] 10000 грн, при цьому вона підтримує позовні вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Як уже було зазначено, суд встановив, що на час ДТП законним володільцем автомобіля швидкої медичної допомоги «АВТОСПЕЦПРОМ АСПА. 941157.014.03», реєстраційний номер [NUMBER] було КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицина катастроф» МОР. Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) викладено висновок, за яким «аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Враховуючи наведене, КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицина катастроф» МОР, як володілець джерела підвищеної небезпеки, з яким відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах, повинно нести відповідальність за матеріальну та моральну шкоду, завдану таким джерелом, під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків. Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З матеріалів справи встановлено та зазначено вище, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «АВТОСПЕЦПРОМ АСПА. 941157.014.03», р.н. [NUMBER] - КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицина катастроф» МОР зареєстрована в ПАТ «НАСК» ОРАНТА». Отже ПАТ «НАСК «Оранта» має здійснювати виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну забезпеченим транспортним засобом «АВТОСПЕЦПРОМ АСПА. 941157.014.03», р.н. [NUMBER] , належним КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицина катастроф» МОР. Відповідно до пунктів 27.1., 27.3., 27.4., 27.5. Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно із статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 6700 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) моральної шкоди, який підлягав виплаті, становив 80 400 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №119 від 28 листопада 2023 року, [PERSON] сплачено за ритуальні послуги 21000 грн. Отже, загальна сума до відшкодування [PERSON] становила 101 400,00 грн, що було враховано ПАТ «НАСК «Оранта» при проведенні розрахунку страхового відшкодування. Однак 03 квітня 2025 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] укладено угоду, якою сторони погодили загальний розмір страхового відшкодування 89500,00 грн. [PERSON] визнала ту обставину, що ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило їй страхове відшкодування у сумі 89500,00 грн. З урахування викладеного, оскільки страховик роботодавця [PERSON] - ПАТ «НАСК «Оранта» виплатив матеріальну шкоду позивачу 21000 грн, її вимоги про стягнення цієї шкоди не підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] , суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України). Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Судом встановлено та не заперечувалось позивачем, що ПАТ «НАСК «Оранта», у якій роботодавець [PERSON] застрахував свою відповідальність, виплачено їй страхове відшкодування, до якого увійшла і моральна шкода. Разом з цим позивач вважає цей розмір шкоди недостатнім та звертається з вимогою про стягнення моральної шкоди до водія - [PERSON] . Вищевказаними нормами ЦК України передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у разі недостатності страхової виплати, однак суд зауважує, що ця шкода завдана [PERSON] , який керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням ним трудових обов`язків. А тому, як зазначалось судом вище з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицина катастроф» МОР, як володілець джерела підвищеної небезпеки, з яким відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах, повинно нести відповідальність за матеріальну та моральну шкоду, завдану таким джерелом, під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків, а не безпосередньо винний водій. Отже, відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем. Позивач не зверталася до суду з клопотанням про залучення до участі у цій справі як співвідповідача роботодавця [PERSON] - КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицина катастроф» МОР та позовних вимог до нього не заявляла. З урахуванням викладеного, оскільки [PERSON] є неналежним відповідачем у цій справі, суд відмовляє в задоволенні позову до нього.

Outcome: dismissed