Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник позивача звернулася з вищевказаним позовом до суду, мотивуючи це тим, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 3524982900:02:000:1741, площею (га): 3.1949, дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.04.2014, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Відділ Держземагенства у Петріському районі Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка йому належить на праві приватної власності. Позивач маючи намір укласти договір оренди вказаної земельної ділянки отримав відомості з Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна про те що вона знаходиться під арештом. Підставою для обтяження стала постанова про відкриття виконавчого провадження, 4603596 від 23.02.2006 відділу ДВС Хустського РУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Хустського району управління юстиції, Код: 34460960, адреса: 90400, Закарпатська обл., м. Хуст, вул. Поперечна, 2. Дане виконавче\~провадження завершено\~11.11.2010\~відповідно до\~п.\~6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на 11.11.2010). З метою забезпечення прав [PERSON] , 03.07.2025 адвокатом Яною Буковецькою було направлено до Хустського відділу ДВС заяву про зняття арешту. Однак, у задоволені заяви було відмовлено, оскільки Хустський відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не в змозі припинити чинність арешту. В зв`язку з вищенаведеними обставинами позивач вимушений звернутися за захистом до суду, оскільки наявність арешту виключає можливість розпоряджатися належним майном, що належить йому на праві приватної власності. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2025 відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте своєю заявою прохала суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. У встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши подані представником позивача документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків. [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 3524982900:02:000:1741, площею (га): 3.1949, дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.04.2014, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Відділ Держземагенства у Петріському районі Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка йому належить на праві приватної власності. Позивач маючи намір укласти договір оренди вказаної земельної ділянки отримав відомості з Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна про те що вона знаходиться під арештом. Підставою для обтяження стала постанова про відкриття виконавчого провадження, 4603596 від 23.02.2006 відділу ДВС Хустського РУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Хустського району управління юстиції, Код: 34460960, адреса: 90400, Закарпатська обл., м. Хуст, вул. Поперечна, 2. На адвокатський запит від 04.06.2025 Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районні Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції надав наступну інформацію: «Згідно бази даних автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 4603596 з примусового виконання виконавчого листа № 2-251 від 01.04.2003, виданого Петрівським районним судом Кіровоградської області про: стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, де боржником виступав [PERSON] , мешканець [PERSON] , проте в базі даних АСВІ відсутні будь-які ідентифікуючі дані боржника (дата народження, повна адреса, РНОКПП) та дитини (відсутні будь-які ідентифікуючі дані). 23.02.2006 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.09.2010 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки у боржника виникла заборгованість зі сплати аліментів. Дане виконавче провадження завершено 11.11.2010 відповідно до п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на 11.11.2010). Дані щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів на день завершення виконавчого провадження № 4603596 та стягнення витрат виконавчого провадження в базі даних АСВП відсутні. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.06.2025 - обтяження за реєстраційним номером 10284675 чинне. Надати більш детальну інформації немає можливості, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, що затверджений наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 № 2274/5 та діяв на момент завершення вищевказаного виконавчого провадження, а саме: п.9.9 - строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.». З Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавчий лист № 2-251 від 01.04.2003, виданий Петрівським районним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, де боржником виступав [PERSON] було повернуто стягувану [PERSON] на підставі її письмової заяви. У зв`язку з цим виконавче провадження було припинене, а виконавчий документ повернутий стягувану на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». (Дана інформація підтверджується Автоматизованою системи виконавчого провадження від 03.10.2024). З метою забезпечення прав [PERSON] , 03.07.2025 адвокатом Яною Буковецькою було направлено до Хустського відділу ДВС заяву про зняття арешту. Однак, у задоволені заяви було відмовлено, оскільки Хустський відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не в змозі припинити чинність арешту. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Як вбачається із ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, законом передбачена процедура зняття арешту з майна в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом, тобто в порядку позовного провадження, оскільки спір про скасування арешту на майно є цивільно-правовим та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства за позовною заявою про порушення права власності на майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так, положеннями ст.41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як встановлено судом, арешт на майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На час розгляду справи, виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт, було припинене, а виконавчий документ повернутий стягувану на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», отже на теперішній час не існує підстав для арешту майна боржника, при цьому накладення арешту на майно позбавляє позивача права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому суд дійшов висновку про наявність та достатність підстав для зняття арешту з майна. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved