Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~кредитну заборгованість\~в розмірі\~26971,07\~грн.\~та судові\~витрати.\~Свої вимоги\~позивач мотивує\~тим,\~що \~ 24.08.2021\~між ТОВАРИСТВОМ\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та\~відповідачем [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№978731280\~на суму\~16\~088,00\~грн.\~Кредитний договір\~укладено у\~формі електронного\~документа з\~використанням електронного\~підпису.\~Договір підписаний\~Відповідачем за\~допомогою одноразового\~ідентифікатора MNV578АZ.\~Згідно умов\~кредитного договору,\~ кредитор\~виконав свій\~обов`язок та\~перерахував відповідачу,\~шляхом ініціювання\~через банк\~провайдер,\~грошові кошти\~у розмірі\~16\~088,00\~грн.\~24.08.2021\~на банківську\~карту №\~5375-41XX-XXXX-2201\~відповідача,\~яку він\~вказав у\~заявці при\~укладенні кредитного\~договору.\~28.11.2018\~між первісним\~кредитором та\~ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»\~укладено Договір\~факторингу №\~28/1118-01.\~У подальшому\~до Договору\~факторингу 1\~укладалися Додаткові\~угоди у\~тому числі\~щодо продовження\~терміну дії\~Договору факторингу\~1.\~05.08.2020\~між ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС\~та ТОВАРИСТВОМ\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН\~ФІНАНС» \~укладено Договір\~факторингу №\~05/0820-01.\~Розділом 2\~Договору факторингу\~2 визначено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем ТОВ «ФК ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до\~п.1.2.\~договору факторингу\~перехід від\~ТОВ «ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС»\~до позивача\~прав вимоги\~заборгованості до\~боржників відбувається\~в момент\~підписання сторонами\~акту прийому-передачі\~реєстру боржників\~згідно з\~додатком №\~2,\~після чого\~позивач стає\~кредитором по\~відношенню до\~боржників стосовно\~заборгованостей та\~набуває відповідні\~права вимоги.\~Відповідно до\~Реєстру Боржників\~№ б/н\~від 29.05.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача ТОВ «ФК ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 26971,07 грн. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився, однак заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №978731280 на суму 16088,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV578АZ. Перед укладенням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав заявку отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Згідно умов кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 16 088,00 грн. 24.08.2021 на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку він вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Розділом 2\~Договору факторингу\~2 визначено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем ТОВ «ФК ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. договору факторингу, перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до\~Реєстру боржників\~№ б/н від 29.05.2025 за договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача ТОВ «ФК ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 26971,07 грн. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно постанови Касаційного\~цивільного суду\~у складі\~Верховного суду\~від 16\~грудня 2020\~року у\~справі №\~561/77/19договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~Нормами ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] погашення кредиту та сплату відсотків не проводить, у нього виникла заборгованість перед банком, внаслідок чого останній зазнав значної шкоди, що суд вважає істотним порушенням умов кредитного договору, оскільки позивач був позбавлений права на отримання доходу, на який розраховував при укладенні кредитного договору. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі 26971,07 грн. \~ \~ \~ \~Підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.(ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8\~ст.\~141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тобто, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Представником позивача долучено договір про надання правової допомоги від 29.05.2025 року №29/05/25-01, акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року, згідно якого витрати ТОВ «ФК «Ейс» на правову допомогу становлять 7000 грн. Однак, суд оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи, предмет спору та значення справи для сторін, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК\~ЕЙС» витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved