Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом та стягнення моральної шкоди, яку обґрунтовано тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] 20.05.2021 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію [PERSON] в сумі 5\~375,24 грн. Позивач звернулась до ПФУ з метою отримання спадщини, але 24.04.2024 року отримала відмову в зв`язку з пропуском строків звернення. Через дії відповідача після смерті бабусі, яка довго і тяжко хворіла на рак, задля здійснення поховання позивач була змушена витрачати час на пошуки необхідних коштів замість того, щоб здійснити поховання за рахунок коштів, передбачених законодавством. Пошуки були ускладнені тією обставиною, що поховання відбувалось на тлі спалаху COVID-19, під час якого навіть спілкування з родичами було утруднено. Звернення до родичів за таких обставин з проханням позичити кошти на поховання ще більше погіршувало її моральний стан після смерті бабусі. Крім того, під час спроб отримати від відповідача недоотриману пенсію бабусі після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач неодноразово була змушена звертатися до інших органів Пенсійного фонду, докладати значних зусиль, витрачати час та ресурси на правове обґрунтування своїх законних вимог, складання запитів, та очікування відповідей. Це спричинило психологічний дискомфорт, емоційне напруження, та необхідність додаткових витрат. Неправомірні дії та неналежне виконання своїх обов`язків відповідачем призвели до моральних страждань, що є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір якої є еквівалентним сумі невиплаченої пенсії. Позивач просить суд визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецької області у відмові їй у виплаті недоотриманої пенсії померлої [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2021 року, стягнути з відповідача кошти в сумі 5 375,24 гривень на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2021 року, моральну шкоду у еквівалентному розмірі несплачених сум та судові витрати. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Алєксєєв Д.Е., який діє на підставі довіреності від 11 грудня 2024 року, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог позивача з огляду на наступне. Відповідно до\~матеріалів справи\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ),\~звернулася до\~уповноваженого органу\~Пенсійного фонду\~України 02.04.2024\~із заявою\~за №2811\~щодо оформлення\~недоотриманої пенсії\~за померлу\~ [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] )\~відповідно до\~положень ст.\~52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» №\~1058-IV\~від 09.07.2003\~року (далі\~ Закон\~№1058).\~ [PERSON] \~померла [INFO] ,\~в той\~же час\~заява щодо\~виплати недоотриманої\~пенсії померлої\~надійшла до\~уповноваженого органу\~Пенсійного фонду\~України 02.04.2024,\~тобто пройшло\~більше ніж\~три роки\~з дня\~смерті до\~дня звернення\~за отриманням\~пенсії.\~Таким чином,\~відповідно до\~положень ст.\~46\~Закону 1058\~недоотримана пенсія\~ [PERSON] \~відсутня. За результатом розгляду заяви від 02.04.2024 року №2811 та поданих документів прийнято рішення щодо відмови [PERSON] в оформленні та виплаті недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а саме вимог ст. 46 Закону №1058. В зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивачем надано\~відповідь на\~відзив,\~в якій\~зазначено,\~що вона\~звернулась до\~Маріупольського об`єднаного\~Управління пенсійного\~фонду України\~у Донецької\~області за\~виплатою суми\~пенсії померлого\~пенсіонера 03.06.2020,\~тобто протягом\~встановленого статтею\~52\~Закону 1058\~строку,\~а саме\~протягом шести\~місяців з\~дня відкриття\~спадщини.\~Маріупольське об`єднане\~Управління пенсійного\~фонду України\~у Донецької\~області відмовило\~їй у\~видачі коштів\~та запропонувало\~звернутися до\~нотаріуса для\~оформлення спадщини\~після померлої,\~і в\~подальшому звернутися\~з свідоцтвом\~про право\~на спадщину\~до Маріупольського\~об`єднаного\~Управління пенсійного\~фонду України\~у Донецької\~області для\~отримання коштів.\~Позивач звернулась\~до приватного\~нотаріуса Маріупольського\~міського нотаріального\~округу Донецької\~області Лушкіной\~О.В.\~у встановлений\~законом строк\~з заявою\~про відкриття\~справи про\~отримання спадщини.\~Згідно з\~запитом нотаріуса,\~сума недоотриманої\~пенсії складала\~5\~375,24\~грн. Отримання недоотриманої пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину не підлягає строку давності. В зв`язку з викладеним, просила задовольнити позов в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2024 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у розмірі 5\~375,25 грн., що підтверджується довідкою, виданою Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за №0580-12-8/4581 від 03.02.2021 року. Згідно з відповіддю Головного управління ПФУ в Донецькій області від 23 квітня 2024 року, [PERSON] відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а саме вимог ст.46 Закону №1058. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Отже, позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті в сумі 5\~375,25 грн. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 травня 2021 року, видане приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В., у якому зазначено, що спадщина складається з пенсійних виплат у розмірі 5\~375,25 грн., не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті всієї суми пенсії спадкодавця спадкоємцю є безпідставною. Згідно пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину та документ, що посвідчує особу заявника. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності, якого він набув, є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, [PERSON] має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії, зазначеної в свідоцтві про право на спадщину за законом, тобто на суму 5\~375,25 грн. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення недоотриманої пенсії та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію після [PERSON] в розмірі 5\~375,25 грн. Щодо вимоги про визнання дій відповідача неправомірними, суд зазначає, що при задоволенні позовних вимог про стягнення вищевказаної суми недоотриманої пенсії, яка успадкована позивачем, суд вже встановив незаконність невиплати такої суми, а відтак відсутні підстави задовольняти дану вимогу додатково. З приводу відшкодування моральної шкоди у еквівалентному розмірі несплачених сум, тобто в сумі 5\~375,25 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦП України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи спір по суті, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди та понесення моральних страждань. На підставі зазначеного та

Outcome: partial