Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

10 липня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі Позивач, АТ «Банк Кредит Дніпро») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за Кредитним договором №22037000316935 від 12.03.2020 у загальному розмірі 330\~866,33 гривень та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 4962,99 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 12 березня 2020 року між акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір №22037000316935, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 299\~998,72 гривень, на споживчі потреби зі строком кредитування 60 місяців, з кінцевою датою погашення кредиту 12.03.2025. Також умовами Договору передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 12.03.2020 по 11.07.2021 3% від суми кредиту, з 12.07.2021 по 11.10.2022 2,5% від суми кредиту, з 12.10.2022 по 11.01.2024 1,5% від суми кредиту, з 12.01.2024 по 12.03.2025 0,925% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001% річних, процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість 56% річних. Зазначив, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок відповідача. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором відповідач не виконав умови договору, в зв`язку з чим станом на 18.05.2023 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 330\~866,33 гривень, яка складається з: 190\~547,56 гривень залишок строкового кредиту; 51\~836,58 гривень залишок простроченого кредиту; 2,42 гривень залишок прострочених відсотків; 88\~479,77 гривень залишок прострочених комісій. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. 02 жовтня 2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість по кредитному договору №22037000316935 від 12 березня 2020 року в розмірі 330 866 (триста тридцять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 33 коп., а також витрати на оплату судового збору в сумі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 99 коп. 26 вересня 2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Вовком М.В. подано заяву про перегляд заочного рішення, за результатами розгляду якої судом постановлено ухвалу від 09 жовтня 2025 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 05 листопада 2025 року без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 23 жовтня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Вовка М.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме у розмірі 6966,94 гривень, в іншій частині позовні вимоги просив залишити без задоволення як безпідставні. В обґрунтування відзиву зазначив, що 12.03.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Відповідачем укладено Кредитний Договір №22037000316935, пунктом 1.2 якого передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту: з 12.03.2020 по 11.07.2021 - 3%, з 12.07.2021 по 11.10.2022 2,5%, з 12.10.2022 по 11.01.2024 -1,5%, з 12.01.2024 по 12.03.2025 - 0.925% від суми кредиту. Відповідач вважає положення Кредитного договору щодо обов`язку сплачувати щомісяця комісійну винагороду за обслуговування нікчемними, у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 88479,77 грн. відсутні, а зараховані кредитором кошти на сплату комісії повинні бути зараховані на погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що наданий позивачем, на погашення поточної комісії було здійснено зарахування коштів на загальну суму 112 519,37 грн., а саме:-13.04.2020 8 999.96 грн.; 12.05.2020 8 999.96 грн.; 12.06.2020 8 999.96 грн.; 13.07.2020 8 999.96 грн.; 12.08.2020 8 999.96 грн.; 14.09.2020 - 8 999.96 грн.; 12.10.2020 8 999.96 грн.; 12.11.2020 - 8 999.96 грн.; 14.12.2020 8 999.96 грн., 12.01.2021 8 999.96 грн.; 13.12.2021 7 499.97 грн.; 12.01.2022 7 499.97 грн.; 14.02.2022 7 499.97 грн.; 07.04.2022 19.86 грн.; на погашення простроченої комісії було здійснено зарахування коштів на загальну суму 82 499,65 грн., а саме: 15.02.2021 - 8 999.96 грн.; 29.03.2021 8 999.96 грн.; 21.04.2021 - 8 999.96 грн.; 25.05.2021 8 999.96 грн.; 23.06.2021 8 999.96 грн.; 29.07.2021 7 499.97 грн.; 26.08.2021 7 499.97 грн.; 23.09.2021 7 499.97 грн.; 24.11.2021 14 999,94 грн. Загальна сума сплаченої комісії становить 195 016,02 грн. Також зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебувало виконавче провадження №78568675 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 212/4846/23 виданого 17.06.2025 року Покровським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованості по кредитному договору № 22037000316935 від 12 березня 2020 року, у якому з моменту відкриття виконавчого провадження №78568675 на користь Позивача було стягнуто кошти в сумі 40403,60 грн., а отже кошти в сумі 40 403,60 грн. повинні бути зараховані на погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Також зазначив, що відповідачем понесені витрати пов`язані з розглядом справи, які просив стягнути з позивача а саме, стягнути із позивача на користь відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. та витрати на сплату судового збору при поданні заяві про перегляд заочного рішення в розмірі 484,48 грн. 04 листопада 2025 року від представника позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» - Гайдо О.В. надійшла відповідь на відзив, у якій вона не погодилася із доводами представника відповідача, посилаючись на те, що перед видачею кредиту Банк повідомив позичальнику всю необхідну інформацію щодо сукупної вартості витрат за споживчим кредитом. Жодних порушень діючих нормативно-правових актів та умов Кредитного договору Банком не допускалося. Правомірність включення до умов кредитного договору комісій за обслуговування передбачено як загальними, так і спеціальними нормами права. Зазначила, що умова кредитного договору про сплату комісії не є нікчемною, а також не може бути визнана судом недійсною, якщо позичальником не доведено її недійсність у встановленому законом порядку, а тому вимога банку про стягнення з відповідача комісії підлягає задоволенню. Також зазначила, що відповідач з моменту укладення договору до моменту звернення Банку до виконавчої служби вважав умови договору справедливими та розумними для себе, здійснював погашення кредиту. Водночас після звернення позивача до суду з вимогами щодо погашення заборгованості, отримання заочного рішення, яке в подальшому було скасовано, та відкриття виконавчого провадження кардинально змінив свою позицію, а відтак саме позичальник поводився суперечливо, адже в процесі виконання умов договору змінив свою позицію. Щодо витрат на правничу допомогу понесених відповідачем зазначила, що вказані у відзиві витрати на правничу допомогу, які поніс відповідач не є пропорційними до предмета спору, їх сума не відповідає наданим адвокатом обсягам послуг та самим послугам, не підлягають врахуванню судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Просила позовні вимоги задовольнити у розмірі залишку заборгованості за кредитним договором №22037000316935 від 12.03.2020, з урахуванням раніше сплачених відповідачем коштів в межах виконавчого провадження №78568675. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд\~справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Учасники справи скористалися своїм право на подачу заяв по суті справи, клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявлялися. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до положень\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено,\~що 12\~березня\~2020 року між\~АТ «Банк Кредит\~Дніпро»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22037000316935 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлені даним договором розмірах і строки (а.с.9-10,70-72, 73-95). Відповідно до п.1.2 Кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту 299\~998,72 гривень, дата отримання кредиту 12.03.2020, кінцева дата погашення кредиту 12.03.2025. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 12.03.2020 по 11.07.2021 3% від суми кредиту, з 12.07.2021 по 11.10.2022 2,5% від суми кредиту, з 12.10.2022 по 11.01.2024 1,5% від суми кредиту, з 12.01.2024 по 12.03.2025 0,925% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001% річних, процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість 56% річних. Відповідно до п. 1.4 договору, кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок відповідача [NUMBER] , і відповідач користувався наданими кредитним коштами, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.18-69). Згідно надано позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 22037000316935 від 12.03.2020 станом на 18.05.2023 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 330\~866,33 гривень, яка складається з: 190\~547,56 гривень залишок строкового кредиту, 51\~836,58 гривень залишок простроченого кредиту, 2,42 гривень залишок прострочених відсотків, 88\~479,77 гривень залишок прострочених комісій (а.с. 15-17). Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договірні зобов`язання\~АТ «Банк Кредит\~Дніпро» виконало в повному обсязі та надало Відповідачу кредит в сумі 299\~998,72 гривень шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок відповідача, що не заперечувалось самим відповідачем. Натомість, Відповідач свої договірні зобов`язання у визначені договором строк і обсяг не виконав. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, а саме строкового кредиту у розмірі 190\~547,56 грн, простроченого кредиту у розмірі 51\~836,58 грн, відсотків за користування кредитом у розмірі 2,42 грн є обґрунтованими, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії за кредитним договором № 22037000316935 від 12.03.2020 суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У змісті позовної заяви позивач вимагає стягнення 88\~479,77 гривень заборгованості за простроченою комісією за кредитним договором № 22037000316935 від 12.03.2020. Згідно п. 1.2 Кредитного договору № 22037000316935 від 12.03.2020 зазначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 12.03.2020 по 11.07.2021 3% від суми кредиту, з 12.07.2021 по 11.10.2022 2,5% від суми кредиту, з 12.10.2022 по 11.01.2024 1,5% від суми кредиту, з 12.01.2024 по 12.03.2025 0,925% від суми кредиту. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, бо стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.\~1\~та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування суперечать положенням частини першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20, від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19. Суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору № 22037000316935 від 12.03.2020 було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, зокрема за обслуговування безпосередньо цього кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь Банком, що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 88\~479,77 гривень, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Разом з тим, з поданих АТ «Банк Кредит Дніпро» до позову: розрахунку-заборгованості за договором, виписку по особовому рахунку встановлено, що на погашення поточної комісії було здійснено зарахування коштів у розмірі 112 519,37 грн., на погашення простроченої комісії було здійснено зарахування коштів у розмірі 82 499,65 грн., загальна сума сплаченої комісії становить 195 016,02 грн, у зв`язку з чим вказана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення тіла кредиту. Тому суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості за тілом кредиту, та процентами у розмірі 242\~386,56 грн. на суму сплачених відповідачем платежів з погашення комісії у розмірі 195\~016,02 грн. Також, судом встановлено, та не заперечувалось позивачем, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебувало виконавче провадженні №78568675 з примусового виконання виконавчого листа по справі №212/4846/23 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості по кредитному договору №22037000316935 від 12.03.2020 в розмірі 330\~866,33 грн, а також витрат на оплату судового збору у розмірі 4\~962,99 грн, з моменту відкриття виконавчого провадження та станом на 17.10.2025 у вказаному виконавчому провадженні стягнуто борг за виконавчим документом у розмірі 40\~403,60 грн. Заочне рішення від 02 жовтня 2023 року у цивільній справі є.у.н. 212/4846/23 було скасовано ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року, а тому суд вважає за необхідне зарахувати, стягнуті в межах виконавчого провадження №78568675 по виконанню заочного рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року у цивільній справі є.у.н. 212/4846/23, грошові кошти у розмірі 40\~403,60 грн в рахунок погашення заборгованості, та зменшити суму заборгованості за тілом кредиту та процентами на суму стягнутих грошових коштів у розмірі 40\~403,60 грн. Таким чином, розмір заборгованості відповідача який підлягає стягненню на користь позивача за кредитним договором №22037000316935 від 12.03.2020 становить 6\~966,94 грн. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором №22037000316935 від 12.03.2020 у розмірі 6\~966,94 грн, в іншій частині позову слід відмовити. При здійсненні розподілу судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що відповідно до копії платіжної інструкції від 04.07.2023 АТ «Банк Кредит Дніпро» сплатив судовий збір за подачу позову у розмірі 4\~962,99 грн (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (2 % від заявленої ціни позову 330\~866,33 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 99,26 грн (2 % від 4\~962,99 грн). Крім того, представником відповідача у відзиві на позовну заяву було заявлено про стягнення на користь відповідача судових витрат на оплату судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення в сумі 484,48 грн та на правничу допомогу в сумі 10 500 грн. На підтвердження заявлених вимог представником відповідача було долучено копію договору про надання правничої допомоги № 28/07/2025-С, Акту приймання-передачі правничої допомоги від 25.09.2025 на суму 6 000 грн із розрахунку 1500 грн за ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та надання консультації, 4 500 грн за складання заяви про перегляд заочного рішення, Акту приймання-передачі правничої допомоги від 22.10.2025 на суму 4\~500 грн за складання відзиву на позовну заяву, копії квитанцій серія АВ-ТБ № 0250065 від 25.09.2025 на суму 6\~000 грн, серія АВ-ТБ № 025077 від 22.10.2025 на суму 4 500 грн. Таким чином, відповідно до наведених вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з Позивача на користь Відповідача підлягає стягненню пропорційно сумі відхиленої частини позовних вимог (98% від заявленої ціни позову 330\~866, 33 грн) витрати на оплату судового збору в сумі 474,79 грн, на правничу допомогу в сумі 10 290 грн, загалом у сумі 10\~764,79 грн.

Outcome: partial