Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

в провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа за позовною заявою фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням суду від 10.11.2025 позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. 11.11.2025 представник позивача звернувся до суду зі заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5256,45 грн. Вивчивши матеріали справи та заяви, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Як встановлено судом, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.11.2025 по справі № 345/5426/25 стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість у розмірі 1086 (одна тисяча вісімдесят шість) гривень 52 копійки, з яких: 965,58 грн. боргу за житлово-комунальні послуги за період з липня 2019 по грудень 2024, інфляційні втрати у розмірі 95,55 грн. та 3 % річних у розмірі 25,39 грн., а також 820 (вісімсот двадцять) гривень 68 копійок сплаченого судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Відповідно до частини другої статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141\~ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В позовній заяві, представником позивача було зазначено, що документальне підтвердження понесення позивачем витрат буде подане відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5256,45 грн. представник позивача надав суду: договір про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025 укладений між Адвокатським бюро «Юлії Біжко» та ФОП [PERSON] , додаток № 1 від 14.07.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025, додаток № 2 від 14.07.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025, акт № 148 від 11.11.2025 здачі приймання до договору про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025, в якому деталізовано кожен вид виконаних робіт та наданих послуг, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.11.2018. У відзиві на позовну заяву, відповідачка зазначила, що розмір правничої допомоги завищеним та необґрунтованим з наступних підстав. По перше, ці витрати заявлено в сумі, що значно перевищують суму ціни позову. По друге, справа є малозначною. По третє, зі змісту позовної заяви вбачається, що в ній в основному міститься цитування норм права, а виклад обставин справи вміщено в декількох абзацах. Тому, враховуючи вищевикладене, не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача на правову допомогу адвоката у заявленому розмірі. Надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, ціною позову, а також, беручи до уваги, твердження відповідачки про необґрунтованість зазначених втрат, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію обґрунтованості, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог 1693,93 грн. (1086,52 грн. х 2000,00 грн. / 1282,84 грн.), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial