Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Адвокат Бочаров О.М. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту (обтяження) з нерухомого майна, в якому просить скасувати (припинити) арешт (архівний запис) на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження: 6588776, зареєстровано 14.02.2008 Золотоніською міською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: постанова АА 650553, 12.08.2008, Державна виконавча служба). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У липні 2024 року [PERSON] звернувся до виконкому золотоніської міської ради з приводу оформлення добудови до будинку, однак отримав у державного реєстратора інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 386106740 від 09.07.2024 року, з якого дізнався, що на його майно, а саме: на житловий будинок 14.02.2008 року за № 6588776 Золотоніською міською державною нотаріальною конторою накладено обтяження у виді заборони відчуження на підставі постанови № 650553 Золотоніського ВДВС МРУЮ. Звернувшись із заявою про зняття арешту з майна до Золотоніського відділу ДВС, отримав відповідь проте, що у відділі інформація по постанові АА № 650553 від 12.02.2008 року винесена Золотоніським міським управлінням юстиції стосовно [PERSON] відсутня. Оскільки наявність такого запису позбавляє можливості позивача розпоряджатися своєю власністю, тобто обмежує його права, а сам арешт майна є безпідставним та його зняття іншим шляхом є неможливим, то позивач змушений був звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 08.08.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 20.05.20025 року до участі у цивільній справі в якості співвідповідача залучено Кредитну спілку «Центр фінансових послуг», оскільки аоешт на нерухоме майно накладався у виконавчому провадженні про стягнення боргу на користь КС «Центр фінансових послуг». У судове засідання учасники справи не прибули. Представник позивача Бочаров О.М. направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савік О.О. скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу ДВС, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача КС «Центр фінансових послуг» не повідомив суд про причини неявки. За таких обставин суд проводить судовий розгляд за відсутності учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 \~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16\~ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідно до Договору дарування будинку від 22.07.2005 року, засвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори за реєст. № 2061, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8756791 від 26.10.2005 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав № 379964345 від 24.05.2024 року [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку з кадастровим номером 7110 400000:06:002:0045. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.02.2008 року АА 650553 державний виконавець Наденко Т.В відділу ДВС Золотоніського МРУЮ при примусовому виконанні в/л № 6-2258 Печерського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КС «Центр фінансових послуг» коштів у сумі 6098.33 грн для забезпечення збереження майна боржника наклав арешт на майно, що належить [PERSON] , а саме: 8/150 частин будинку за адресою: [ADDRESS] , та будинок за адресою: [ADDRESS] , та заборонив його відчуження. Відповідно до\~наданої інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав \~власності \~на нерухоме\~майно,\~ Державного\~реєстру Іпотек,\~ Єдиного\~реєстру заборон\~відчуження \~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна \~№386106740\~від 09.07.2024\~року \~до \~Єдиного реєстру\~ заборон\~відчуження \~об`єктів нерухомого\~майна,\~ 14.02.2008\~ за\~№ 6588776,\~реєстратором \~-\~Золотоніська міська державна нотаріальна контора, 19700, Черкаська обл., Золотоніський р-н, м. Золотоноша, вул. Гагаріна, 3-А внесено запис про арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: будинок за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Підставою внесення обтяження вказано постанова АА № 650553 від 12.02.2008, ВДВС Золотоніського МРУЮ. Як вбачається з повідомлення начальника Золотоніського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області від 23.07.2024 року за вих. № 40865, адресованого адвокату Бочарову О.М., Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відмовив у задоволенні заяви про зняття арешту з майна від 18.07.2024 року з наступних причин : «Відповідно до\~автоматизованої системи\~виконавчого провадження,\~а саме\~вкладки «ВП-Спецрозділ»,\~ «Електронний\~архів» та\~«Пошук ВД/ВП»\~встановлено,\~що у\~Відділі інформація\~по постанові\~АА650553\~від 12.02.2008\~року,\~винесеній ВДВС\~Золотоніського МРУЮ\~відносно [PERSON] ,\~відсутня. Згідно інформації\~бази даних\~автоматизованої системи\~виконавчого провадження,\~а саме\~вкладки «ВП-Спецрозділ»\~встановлено,\~що з\~2007\~по 2008\~рік на\~виконанні у\~Відділі перебувало\~виконавче провадження\~№ 519235\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа №\~6-2258,\~виданого 02.08.2007\~Печерським районним\~судом міста\~Києва про\~стягнення заборгованості\~з [PERSON] \~на користь\~КС «Центр\~фінансових послуг»\~в сумі\~6098,93\~грн. 22.05.2008 виконавче провадження повернено стягувану за п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (№ 1404-УІІІ (1404-19)\~від 02.06.2016,\~ВВР, 2016, № 30 діючий на момент винесення постанови), постанову та виконавчий лист направлено стягувану за адресою: [ADDRESS] . Виконавчий документ фактично не виконано, а повернуто стягувану, підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні». Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.,ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ ст. 321 ЦК України\~ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Також, відповідно до п.11 вказаної Постанови, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами). Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 1844/5 ( z2102-12 ) від 14.12.2012. Відповідно до вказаного Положення реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Згідно зі\~ст. 74 Закону України «Про нотаріат», від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п.5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом\~Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5\~нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно із ст.\~317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Суд також враховує те, що наявність протягом тривалого часу (близько 15 років) нескасованого арешту на майно боржника за відсутністю відкритого виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право власності позивача. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 17 березня 2023 року у справі № 363/2043/20 (провадження № 61-8835св22) з припиненням виконавчого провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Отже, арешт нерухомого майна, що належить позивачеві, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює розпоряджання таким майном та існує протягом 15 років за відсутності відкритого виконавчого провадження, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved