Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва задоволено частково позов [PERSON] . Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43982899 від 12.11.2018, щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . В решті позову відмовлено. Стягнуто із [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 968,96 грн. Стягнуто із Акціонерного товариства "Сенс Банк на користь держави судовий збір у сумі 968,96 грн. 28.10.2025 представник позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить суд ухвалити у справі №753/1481/24 додаткове рішення та стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати на правничу допомогу в розмірі 63\~147,50 грн, що еквівалентно 1\~500,00 доларам США за курсом гривні до іноземних валют на дату сплати. Звертаючись до суду із позовом представника позивача зазначив, що попередній (орієнтований ) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу становить 1\~500,00 доларам США, що еквівалентно національній валюті України гривні на дату оплати. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 30.11.2025 заяву передано судді Мицик Ю.С.\~ 12.11.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. У поданих запереченнях представник АТ «Сенс Банк» вказує, що витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а також ціною позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч.3 ст. 270 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та заяву, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. Вирішуючи питання про судові витрати у даній справі, суд виходить з наступного. Відповідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача подано копію Договору № 1 про надання правничої допомоги від 03.11.2023, укладеного між адвокатом Лисенком А.О. та позивачем [PERSON] . На підставі даного договору видано Ордер серії АХ № 1167725 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Лисенком А.О. Відповідно до пункту 4.1 Договору сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за даним договором складає 1\~500,00 доларів США, що еквівалентно національній валюті України гривні на дату оплати. До матеріалів заяви було долучено акт виконаних робіт (наданих послуг) від 27.10.2025 до договору №1 про надання правової допомоги від 03.11.2023, з якого вбачається, що на виконання договору про надання правничої допомоги адвокатом витрачено 39 год. Вартість послуги визначена у п. 4.1. договору та не залежить від витраченого часу адвокатом та обсягу наданої правничої допомоги. Також до заяви долучено копію квитанції від 27.10.2025 про оплату послуг з надання правничої допомоги в сумі 1\~500,00 доларів США, що еквівалентно національній валюті України гривні на дату здійснення оплати та становить 63 147,50 грн. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У судових дебатах (письмових), що надійшли до суду через Електронний кабінет 16.10.2025 представник відповідача просив зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 5000,00 грн. У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення представник відповідача також просив зменшити витратипозивача на правничу допомогу За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. В пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін. Оцінюючи надані представником позивача докази з метою їх розподілу в порядку\~ст. 141 ЦПК України, суд враховує висновки, викладені у наступних постановах Верховного Суду: - Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе\~виключно на підставі клопотання іншої сторони\~щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. - Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року (п. 21), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити\~з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Суд зазначає, що такі послуги як консультація клієнта, підготовка та відправка адвокатських запитів, заяв та клопотань про витребування доказів, які долучені до позовної заяви є однією послугою та є складовими такої дії як підготовка позовної заяви у справі. У задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі судом було відмовлено, через його безпідставність, а тому витрати позивача на таку послугу не були необхідними. У Акті вказано, що на участь у судових засіданнях адвокатом витрачено 14 годин, проте згідно протоколів судових засідань представник позивача витратив не більше 7 годин. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Оцінюючи рівень\~адвокатських витрат,\~що мають\~бути присуджені\~у вказаній\~справі,\~суд враховує\~принципи справедливості\~та верховенства\~права,\~та вбачає,\~що розмір\~гонорару,\~визначений позивачем\~та його\~адвокатом,\~є завищеним\~щодо іншої\~сторони спору,\~враховуючи такі\~критерії,\~як складність\~справи. Необхідна підготовка до розгляду цієї справи у суді не вимагала значного обсягу юридичної роботи та не потребувала значних витрат часу.\~ Отже, ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви сторони позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для врахування при розподілі витрат на правничу допомогу суму 40 000,00 грн, яка відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою адвоката. Відтак, враховуючи результат розгляду суд стягує з відповідача на користь позивача 20\~000,00 грн витрат на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial