Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 20.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 286781572 за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 7 600,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 286781572 укладеними з відповідачем [PERSON] .. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 259 від 21.11.2023 р. до договору факторингу № 28/1118-01від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 10.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №10/1024-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 р. до договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 р. від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 286781572 укладеними з відповідачем [PERSON] . 29.05.2025 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС»був укладений договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС»за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 р. від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС»перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 35\~481,39 грн.. Відповідач належним чином умови договору не виконувала, а тому у неї утворилася заборгованість, яка становить 35\~481,39 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту 6\~854,76 грн., заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 28\~626,63 грн.. У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором у розмірі 35\~481,39 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21.07.2025 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін. 24.07.2025 р. через систему «Електронний суд» відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що у порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в договору не зазначив термін кредитування та відсоткову ставку. Зазначила, що відповідно до ЗУ № 2120-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» що був прийнятий 18.03.2022 р. на час дії воєнного стану та в тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування споживач не буде нести відповідальності у разі прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом. У разу допущення такого прострочення позичальник звільняється від обов`язку сплатити кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Окрім того вказує, що встановлена денна відсоткова ставка у кредитному договору суперечать положенням Закону України «Про споживче кредитування», де зазначено, що максимальна денна відсоткова ставка становить 1%. 02.09.2025 р. через систему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив, у якому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі зважаючи на наступне. Під предметом кредитного договору в доктрині цивільного права, розуміють дії сторін кредитного договору щодо надання кредиту, його повернення та сплати процентів за ним, які мають здійснюватись відповідно до домовленості сторін договору щодо розміру кредиту, виду кредиту за способом його надання та валюти кредиту, що є в Розділі 2 Кредитного договору № 286781572 від 20.08.2023 р. Строк кредитного договору зазначений в Розділі 11 Кредитного договору № 286781572 від 20.08.2023 р. Згідно з п. 11.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Відповідно до 8.3.1. За період від дати видачі Кредиту до 19.09.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 3.2. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Слід зазначити, що 18.09.2023 відповідач здійснив оплату нарахованих процентів. Під час укладення договору відповідач ознайомився з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчать її підписи та згода обробку персональних даних та доступ до кредитної історії. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Зазначає, що вказана в Позові сума стягнення, враховує в собі відсотки за користування кредитним договором, а не за прострочення. Вказує, що редакція Закону України «Про споживче кредитування», набула чинності після укладення даного кредитного договору, а саме 24.12.2023 року, тоді як договір був укладений 20.08.2023, таким чином відповідно до правових норм, на нього поширювалася дія попередньої редакції. Ухвалою суду від 03.09.2025 р. клопотання представника позивача задоволено та постановлено витребувати від АТ «Універсал Банк» докази. 09.09.2025 р. АТ «Універсал Банк» надало суду витребувану інформацію. У судове засідання представник позивач не з?явився, у прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач повторно не з?явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності чи відкладення не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 20.08.2023 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 286781572 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 7 600 грн. (а.с. 50-59). Відповідно до п. 2.2. сума кредитного ліміту, вказана в п.2.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути в розпорядженні позичальника. Згідно з п. 5.1 кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки [NUMBER] , що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Відповідно до п. 7.1. рекомендована (не обов?язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 19.09.2023, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Згідно з п. 7.3 кінцева дата повернення (виплати) кредиту 19.09.2028. Відповідно до 8.3.1. За період від дати видачі Кредиту до 19.09.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 8.4. після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98 % відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Відповідно до п. 11.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та дії протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. Згідно з п. 12.4. договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Договір кредитної лінії № 286781572 від 20.08.2023 року було підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором WBCS (а.с. 59 зворот). Після вчинених дій відповідачки, кредитором 20.08.2023 р. було перераховано грошові кошти у сумі 7 600,00 грн., на банківську карту № [NUMBER] , якою користується відповідачка, що у свою чергу слугує доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 7 600,00 грн., відповідачці підтверджується платіжним дорученням № 0a6be10d-31a4-4215-95f8-6827526880f1 від 20.08.2023 р. (а.с. 17) та випискою бо банківській картці № [NUMBER] відкритій в АТ «Універсал Банк» (а.с. 133-134). У свою чергу, позичальниця зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 286781572 укладеним з відповідачем [PERSON] \~ (а.с.87 зворот - 92). Відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 28.11.2019 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 93). 31.12.2020 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021 (а.с. 93 зворот - 98). 31.12.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (а.с. 98 зворот). 31.12.2022 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023 (а.с. 99). 31.12.2023 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (а.с. 99 зворот). Відповідно до\~реєстру прав\~вимог №\~259\~від 21.11.2023\~р.\~до ТОВ\~«Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача у розмірі 18\~118,44 грн. (а.с. 86-87). 10.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №10/1024-01 (а.с. 81-84). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 р. до договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 р.\~від ТОВ\~«Таліон Плюс»\~до ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» перейшло\~право вимоги\~до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 286781572 укладеним з відповідачем [PERSON] у розмірі 35\~481,39 (а.с. 79 зворот 80). 29.05.2025 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС»був укладений договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС»за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти (а.с. 73 зворот 78). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 р. від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС»перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 35\~481,39 грн. (а.с. 72а -73). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 23\~054,44 грн. (а.с. 66-67). Окрім того з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково погашала наявну заборгованість, а саме здійснила оплати у сумі 904,00 грн. 20.08.2023 р. та 4\~032,00 грн. 18.09.2023 р., що у свою чергу свідчить про вчинення відповідачем конклюдентних дій на визнання договору укладеним. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» становить 35\~481,39 грн. (а.с. 64 зворот - 65). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 286781572 заборгованість відповідача становить 35\~481,39 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 6\~854,76 грн., заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 28\~626,63 грн. (а.с. 64). Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Виходячи з наведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 20.08.2023 року було укладено в електронній формі договір кредитної лінії № 286781572 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму кредиту 7 600 грн.. Відповідачка добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua, ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідачка виявила бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської карти для перерахунку коштів та місце реєстрації/проживання. У свою чергу відповідач у відзиві не заперечувала факту укладення договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Окрім того відповідачем не надано доказів, що номер телефону їй не належить та її паспортні дані були втрачені, не долучено будь яких доказів звернення у правоохоронні органи із заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною норою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово відзначав, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Грошові кошти у розмірі 7 600 грн. відповідач отримала шляхом переказу на картковий рахунок, що у свою чергу підтверджується платіжним дорученням № 0a6be10d-31a4-4215-95f8-6827526880f1 від 20.08.2023 р. та випискою бо банківській картці № [NUMBER] відкритій в АТ «Універсал Банк». Таким чином фінансова установа свої зобов`язання за договором кредитної лінії виконала у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Таким чином, можна зробити висновок, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, провадження № 61-13587св20. На підтвердження відступлення прав вимоги, позивач надав суду копію: договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., додаткової угоди № 19 від 28.11.2019 р., додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 р., додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 р., додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 р., додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 р., реєстр прав вимоги № 259 від 21.11.2023 р., протоколу узгодженя предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог від 21.11.2023 р., акт звірки від 31.12.2023 р.; договору факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 р., реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 р., платіжної інструкції № 7504 від 14.10.2024 р., договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 р., реєстру боржників, акту прийому - передачі реєстру боржників та копії платіжних інструкцій № 243 від 04.06.2025 р., № 245 від 04.06.2025 р., № 246 від 05.06.2025 р., № 247 від 05.06.2025 р. і № 248 від 06.06.2025 р.. Таким чином перехід права вимоги до позивача відбувся із дотриманням вимог законодавства, окрім того договори про відступлення прав недійсними не визнавалися та на даний час не скасовані. Щодо вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 35\~481,39 грн., то суд зазначає наступне. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 7.3 кінцева дата повернення (виплати) кредиту 19.09.2028. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Матеріали справи містять детальні розрахунки заборгованості за договором кредитної лінії № 286781572 виконані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Талліон Плюс» з яких вбачається, що відсотки нараховували за користування кредитними коштами та у строк дії договору. Таким чином посилання відповідача на положення ЗУ № 2120-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» не заслуговують на увагу, оскільки жодних штрафних санкцій як і процентів за прострочене виконання зобов?язання не нараховувалося. З врахуванням наведеного заявлений до стягнення розмір заборгованості 35\~481,39 грн. суд вважає обґрунтованим. Окрім того слід зазначити, що ні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Талліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» ні позивачем не здійснювалося нарахування процентів передбачених положеннями ст. 625 ЦК України. Доводи відповідача про те, що при формуванні позовних вимог позивачем не було враховано, що відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, необґрунтовані з огляду на таке. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІX ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч.5 відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з ч. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення вказаного вище закону №3498-ІX, дія пункту 5 розділу I цього Закону, а саме що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказаний закон вступив у дію 24.12.2023 року. Судом встановлено, що договір між [PERSON] та ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога»укладений 20.08.2023 р., тобто до набрання чинності вказаним вище Законом, при цьому строк дії вказаного договору не було продовжено після набрання чинності вказаним Законом. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved