Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

16.06.2025 року (подано 13.06.2025 року поза робочим часом суду) позивач в особі свого представника за довіреністю Полєтаєвої Тетяни Юріївни засобами електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27.06.2021 року у розмірі 164264,51 грн., з яких 103698,50 грн. прострочене тіло кредиту та 60566,01 грн. прострочені відсотки за користування кредитом станом на час звернення до суду, а також судові витрати у справі, які складаються із сплаченого судового збору з понижуючим коефіцієнтом у розмірі 2422,40 грн. та 13494,76 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які складаються із 375,00 грн. витрат за підготовку та подання позовної заяви до суду, 225,00 грн. за отримання рішення суду та 7,85% - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника із розрахунку загальної суми боргу у розмірі 164264,51 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 375,00 грн. та 225,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у позивача допустила їх не повернення у визначений строк, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів разом із процентами, що відповідає вимогам укладеного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. Ухвалою судді від 30.06.2025 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без виклику осіб, наданий час сторонам по справі для подання усіх заяв по суті позову (а.с.36). Позивач та його представниця вказану ухвалу отримали засобами електронного суду (а.с.38, 39), а відповідачка про вказану ухвалу була повідомлена у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с40). Відзив від відповідачки не надходив. Заяви, клопотання від учасників справи не надходили та інші процесуальні дії судом у справі не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27.06.2021 року відповідачка засобами електронного документообігу акцептувала публічну пропозицію на укладення договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631703576 в АТ «Альфа-банк» (а.с.20, сама угода, а.с.18, зворотній бік - 19), надавши свою згоду на отримання в АТ «Альфа-банк» кредиту на її рахунок в межах встановленого кредитного ліміту коштів позивача. Строк дії договору був визначений строком дії виданої відповідачці картки, який становив 5 років на підставі п.2 вищевказаного договору, а розмір процентів за користування кредитом у розмірі 35,99% був визначений у п.3 вищевказаного договору. Позивач як змінений кредитор на підставі рішення загальних зборів АТ «Альфа банк» від 12.08.2022 року, які були внесені в єдиний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року, припинив нараховувати платежі відповідачці 08.04.2025 року, а 26.04.2025 року направив відповідачці досудову вимогу на суму, вказану у позовній заяві (а.с.27). Погоджуючись з вимогами позивача щодо необхідності повернення відповідачкою суми тіла кредиту та нарахованих процентів, які нараховувалися саме за користування кредитними коштами позивача, суд вважає що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, спираючись на дані доданого до позову розрахунку заборгованості в межах строку дії договору між сторонами (а.с.30) та виписки по рахунку відповідачки у період з 27.06.2021 року до 09.04.2025 року як первинного бухгалтерського документу (а.с.21-26). Відповідно до\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Також суддя зазначає, що із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У частині четвертій\~статті 263 ЦПК України\~вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відносно даної справи, суд погоджується з тим фактом, що після направлення 26.04.2025 року вимоги до відповідачки договірні відносини щодо нарахування процентів та інших штрафних санкцій, як і договору в цілому, між сторонами припинилися. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач, направивши повідомлення-вимогу від 26.04.2025 року про дострокове стягнення кредиту та нарахованих станом на 08.04.2025 року процентів, змінив строк дії та умови кредитного договору, припинивши його на майбутнє. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13494,76 грн., які складаються із 375,00 грн. витрат за підготовку та подання позовної заяви до суду, 225,00 грн. за отримання рішення суду та 7,85% - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника із розрахунку загальної суми боргу у розмірі 164264,51 грн., які повинні були надані позивачу адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», то в цій частині вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Так, до суду наданий договір про надання послуг №1006 від 28.12.2025 року, укладений між позивачем та АО «СмартЛекс», відповідно до умов п.1.1. якого адвокатське об`єднання надає послуги позивачу в частині стягнення заборгованості з боржників позивача, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання кредитних договорів, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити вказані послуги. Пунктом 3.1 Договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року передбачено розмір гонорару, який відповідає заявленим у позові судовим витратами на професійну правничу допомогу. В той же час єдиним доказом для підтвердження прийняття в роботу на підставі п.п.1.1 вищевказаного договору адвокатським об`єднанням договорів відносно конкретного боржника є акт приймання-передачі справ, форма якого погоджена в додатку №3 до договору про надання послуг №1006 від 28.12.2025 року (зазначено у розділі «Визначення термінів» вищевказаного договору)(а.с.8-11). Суду був наданий виключно договір про надання послуг №1006 від 28.12.2025 року. Жодних додатків до нього, як і жодного акту приймання-передачі справ або акту приймання-передачі реєстру боржників суду надано не було, а тому відсутні підстави вважати, що вказані витрати позивача підтверджені належними доказами. Відповідно до ч.1\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга\~статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя\~статті 137 ЦПК України). Згідно ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: approved