Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

позивач звернуся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення з [PERSON] на користь ПП «УК «Рідний дім - Центр» заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги у сумі 22788,60 грн. та судового збору в сумі 3028 грн. Позов мотивує\~тим,\~що ПП «УК «Рідний дім Центр» здійснює управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] на підставі індивідуальних договорів з власниками квартир. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Стверджує, що у 2014 році між позивачем і відповідачем укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу наступні житлово-комунальні послуги: прибирання сходових кліток та прибудинкової території, дератизація, обслуговування димовентиляційних каналів, обслуговування інженерних систем (холодне водопостачання, водовідведення, зливна каналізація тощо), поточний ремонт конструктивних елементів та інженерних систем, технічне обслуговування ліфтів, освітлення місць загального користування згідно показів електричного лічильника (приладу обліку), вивезення твердих побутових відходів (по актах виконаних робіт). У період з 1 червня 2023 року по 1 липня 2025 року відповідач не здійснював оплату за надані послуги та станом на 1 липня 2025 року заборгованість становить 22 788,60 грн., що підтверджується довідкою про нарахування та оплату. При цьому вказує, що позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами про погашення заборгованості, проте борг не було сплачено. З метою захисту своїх прав позивач звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою від 28 травня 2025 року судовий наказ було скасовано у зв`язку із надходженням від відповідача заяви про його скасування. Позивач посилається на те, що згідно зі ст. 13 Конституції України, ст. 322 ЦК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875-IV та № 2189-VIII), а також умовами укладеного договору, відповідач зобов`язаний оплачувати отримані послуги, але умови договору порушив, відсутність оплати негативно впливає на діяльність позивача, оскільки підприємство зобов`язане продовжувати надання послуг іншим мешканцям, виплачувати зарплату працівникам та розраховуватись з підрядниками. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 21 липня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 22 липня 2025 року позов було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю такого вимогам пунктів 2, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали. 29 липня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача керівника ПП «УК «Рідний дім - Центр» Кликоцького М.Я., який діє в порядку самопредставництва юридичної особи на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про усунення недоліків. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а також встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Копію вказаної вище ухвали, а також копію позовної заяви з додатками того ж дня 29 липня 2025 року було скеровано сторонам для відома, копію ухвали було отримано позивачем в його електронний кабінет 29 липня 2025 року, а 25 серпня 2025 року поштове відправлення, що скеровувались відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, повернулось до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. У зв`язку наведеним 26 вересня 2025 року копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками було підготовлено для скеровано відповідачу з супровідним листом за місцезнаходженням його майна, водночас, у зв`язку з відсутністю коштів для відправки поштової кореспонденції, такі було отримано відповідачем наручно в приміщенні суду 21 жовтня 2025 року. 3 листопада 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю, витрати по справі покласти на позивача. Вказує, що твердження позивача про те, що він здійснює управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] на підставі індивідуальних договорів з власниками квартир та про те, що у 2014 році між позивачем і відповідачем був укладений договір про надання послуг з управління будинком є безпідставними, оскільки жодного договору між ними ніколи не укладалося та він не надавав позивачу повноважень щодо управління будинком у будь-який спосіб, у 2014 році ним було укладено договір з ПП «Житловоексплуатаційна контора «Рідний дім», код ЄДРПОУ 34668303, позивач є іншою юридичною особою, яка не є стороною вказаного договору. Окрім того зазначає, що згідно з протоколом установчих зборів від 12 квітня 2016 року в будинку створено ОСББ «Мечнікова 16Г», яке внесене до реєстру неприбуткових організацій 26 серпня 2016 року, та з цього моменту саме ОСББ є законним суб`єктом управління будинком. 1 листопада 2016 року між ОСББ та УК було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі рішення зборів мешканців від 1 жовтня 2016 року. Згідно з витягом з ЄДР, який наявний серед додатків до позову юридична особа позивача зареєстрована лише 22 вересня 2017 року, тобто після укладення вказаних договорів, відтак позивач не міг бути стороною жодного з цих договорів, і тому не має права вимагати стягнення будь-якої заборгованості, оскільки жодного договору між сторонами не існує. Також посилається на незаконну діяльність позивача вказуючи, що через неналежне виконання обов`язків УК та неправомірну діяльність позивача він звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів (справа №466/12515/23), у межах якої виявлено грубі порушення з боку як УК, так і позивача. Окрім того зазначає, що сума заявленого позивачем боргу у розмірі 22788,60 грн. є необґрунтованою оскільки не базується на тарифах, передбачених у вказаних ним договорах та є вигадкою позивача. Також позивач уже звертався до суду з аналогічними вимогами у порядку наказного провадження, але судовий наказ було скасовано ухвалою від 28 травня 2025 року, що на думку відповідача є визнанням судом відсутності підстав для стягнення, що підтверджує неправомірність повторного звернення. Відтак вважає, що позовна заява ПП «УК Рідний дім Центр» подана неналежним позивачем, є неправомірною, безпідставною та необґрунтованою, а подані вимоги такими, що не підтверджені належними доказами. Додатково повідомляє, що в порядку пп. 6 п. 1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» та пунктів 4.1.6, 4.4.4 договору 29 вересня 2023 року він звернувся до правління ОСББ в особі члена правління ОСББ Євгенюка В.В. в тому числі з заявою, якою повідомив правління ОСББ про тимчасову відсутність його та членів його сім`ї, починаючи з жовтня 2023 року, на невизначений строк понад шість місяців, а також з заявою до Управляючої компанії щодо припинення нарахування плати за відповідний період по причині тимчасової відсутності. Також повідомляє, що у мене відсутні будь-які заборгованості як перед ОСББ, так і перед УК. З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався 29 серпня 2025 року. З наведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали, відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву, позивач відповіді на відзив до суду не подав, строк для подання такого сплив. Відтак суд згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у такій матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого манна №314062531 від 2 листопада 2022 року (а.с. 4). Позивач вказує, що ним за вказаною адресою надаються відповідачу послуги з утримання будинку на підставі індивідуального договору, що відповідач заперечує. Також стверджує, що відповідач не оплачує надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, що відповідачем теж заперечується. Так згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 2 такої виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а пунктом 6 даної частини статті визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому згідно з ч. 1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Окрім того, частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Судом не беруться до уваги посилання відповідача на повторність звернення позивача з даними вимогами та визнанням судом відсутності підстав для стягнення, оскільки хоч з матеріалів позову вбачається, що ухвалою суду від 28 травня 2025 року у справі №463/4479/25, провадження №2-с/463/81/25, скасовано судовий наказ №463/4479/25 (провадження № 2-н/463/1074/25) від 15 травня 2025 року, виданий Личаківським районним судом м. Львова за заявою ПП «УК «Рідний дім-Центр» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] 20840,52 гривень заборгованості за фактично надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період часу з 1 червня 2023 року до 1 травня 2025 року, за адресою: [ADDRESS] , а також судовий збір в розмірі 302,80 грн. (а.с. 3), однак згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу є автоматичною підставою для постановлення ухвали про скасування судового наказу, в якій суддя роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому відповідно до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо, а тому як при розгляді заяви про видачу судового наказу, так і при розгляді заяви про скасування такого, обставини справи судом не досліджувались, суд лише перевіряв відповідність таких заяв вимогам закону. Також суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що у межах справи №466/12515/23 було виявлено грубі порушення з боку позивача, оскільки рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року у вказаній справі відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ПП «УК «Рідний дім-Центр» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди та даним рішенням обставин, на які посилається відповідач у відзиві, не встановлено. Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач ПП\~«УК «Рідний\~дім \~Центр» мотивує\~свої вимоги\~до відповідача\~тим,\~що у 2014 році між позивачем і відповідачем укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, на підтвердження чого ним надано копію договору про надання житлово-комунальних послуг №16г від 2014 року (а.с. 6), однак з даної копії вбачається, що такий було укладено відповідачем з ПП «Житлово-експлуатаційна контора «Рідний дім» з кодом юридичної особи 34668303, а позивачем у справі є інша юридична особа - ПП «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» з кодом 41607270. Будь-яких доказів того, що він є правонаступником юридичної особи, яка є стороною вказаного договору, позивачем до матеріалів справи не долучено. При цьому вказаним вище рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року в цивільній справі №466/12515/23 встановлено, що у 2014 році між позивачем [PERSON] , як споживачем, та Приватним підприємством «Житлово - експлуатаційна контора «Рідний дім», як виконавцем, укладено договір про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 1.1 вищезазначеного договору виконавець бере на себе зобов`язання надавати споживачеві послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а також послуги з централізованого постачання холодної води у житлові та нежитлові приміщення будинку і з водовідведення з цих приміщень, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги згідно з встановленим тарифом у терміни та на умовах, що передбачені цим договором, з дотриманням законодавства про захист прав споживачів, про житлово-комунальні послуги та правил з надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Крім того, 1 листопада 2016 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Мечнікова 16Г», як замовником, та ПП «Управляюча компанія «Рідний дім», як управителем, було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з п. 1 предметом цього договору є забезпечення управителем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] . Згідно з розділу 3 Договору споживач має право на своєчасне отримання послуг належної якості згідно із законодавством (пп. 1 п. 3.1. Договору), а управитель зобов`язаний, зокрема: 1) забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством; 2) подавати споживачеві в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки; 4) розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача та/або Замовника і проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників; 5) своєчасно ознайомлювати споживача з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг, утримання житлових будинків та прибудинкових територій; 6) своєчасно проводити за рахунок власних коштів роботи з усунення пов`язаних з наданням послуг неполадок, що виникли з його вини; 7) відшкодовувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю і споживача внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; 8) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку; 9) своєчасно проводити підготовку будинку та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період (пп. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 п. 3.4 Договору). З долученої до відзиву відповідача копії вказаного вище договору від 1 листопада 2016 року вбачається, що стороною такого є ПП «Управляюча компанія «Рідний дім» з кодом юридичної особи 34668303, що є відмінним від ідентифікаційного коду юридичної особи позивача у даній справі. Відтак позивачем не надано жодних доказів наявності між ним та відповідачем договірних правовідносин, що надавали б йому право на звернення до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Також відсутні підстави вважати, що такі послуги фактично надавались та були спожиті відповідачем без існування договірних правовідносин, оскільки будь-яких доказів надання позивачем відповідачу вказаних в позовній заяві послуг з управління багатоквартирним будинком до матеріалів позову не долучено, надано лише довідку про нарахування та сплату послуг з управління багатоквартирним будинком, яка сама по собі не може бути доказом надання споживачу таких послуг, хоч в ній і вказано про часткову сплату відповідачем послуг (квартплати) в лютому, квітні та травні 2023 року (а.с. 5), оскільки копій відповідних квитанцій суду також не надано, дана довідка складена самим позивачем, що з врахуванням викладених вище обставин викликає сумніви щодо достовірності її змісту. Зважаючи на досліджені обставини суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача заборгованості перед ним, та відтак порушення прав позивача та наявності у нього права на звернення до суду з даним позовом, а відтак позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Ухвалюючи рішення у справі у відповідності до статті 141 ЦПК України суд повинен також вирішити питання судових витрат. Оскільки суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову, а тому судові витрати сторін відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed