Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця до досягнення дитиною сином [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, а саме [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вони проживали разом без реєстрації щлюбу з травня 2022 року по липень 2025 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . В період спільного проживання з відповідачем їм не вдалося створити сім`ю через різні характери та погляди на життя. Між ними постійно виникали суперечки, внаслідок чого шлюбні відносини з липня 2025 року були припинені. Після припинення сумісного проживання син залишився проживати з нею. На теперішній час вона перебуває у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення дитиною віку трьох років. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає. Відповідач працездатний, є військовослужбовцем, аліменти нікому не сплачує. 26.09.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Маламуж-Корнієнко Т.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача прохає відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач до відносин з позивачкою мав офіційно зареєстрований шлюб, який на теперішній час розірвано, та на його утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання якої сплачуються в добровільній формі, за спільною згодою з її матір`ю [PERSON] . Стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина здійснюється виключно у випадку, якщо чоловік має змогу надавати таку матеріальну допомогу. До позовної заяви додано лише довідку [INFO] від 25.10.2022, яка жодним чином не підтверджує доходів відповідача або підтвердження факту його офіційного працевлаштування відповідача, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача стосовно можливості сплати відповідачем аліментів на утримання позивача, оскільки останньою не обґрунтований та не підтверджений жодними доказами певний розмір доходу відповідача. При цьому саме лише твердження позивача про те, що відповідач є військовослужбовцем та має регулярний дохід, не становлять належного доведення позивачем достатності заробітку (доходу) відповідача, а обов`язок довести змогу відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини у даних правовідносинах покладається на позивача. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Позивачкою не надано доказів того, що вона має право на отримання від відповідача аліментів на своє утримання, а саме доказів наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків подружжя, свідоцтво про шлюб, рішення суду про розірвання шлюбу до позову позивачкою не надано. 03.10.2025 позивачкою подано відповідь на відзив, в якому остання зазначила, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища і в разі розірвання шлюбу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідач не спростував, що він є працездатною особою, військовослужбовцем і отримує заробітну плату. Доказів про перерахування коштів на утримання доньки [PERSON] [INFO] відповідач не надав. 13.10.2025 представником відповідача адвокатом Маламуж-Корнієнко Т.С. подані заперечення на відповідь на відзив, в яких остання зазначає, що посилання позивачки, що з травня 2022 по липень 2025 року, вона проживала з відповідачем по справі без реєстрації шлюбу не є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Посилання на те, що [PERSON] є військовослужбовцем та має регулярний дохід, не становлять належного доведення позивачем достатності заробітку (доходу) відповідача, а обов`язок довести змогу відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини у даних правовідносинах покладається на позивача. Відсутність квитанцій щодо сплати відповідачем аліментів на доньку не спростовує не участь [PERSON] в утриманні [PERSON] . Фактів, які б спростували участь в утриманні відповідачем доньки, позивачкою не наведено. Стосовно наданих позивачкою медичних документів малолітнього [PERSON] щодо потреби дитини у проведенні обстежень зазначає, що відповідачем було здійснено платежі на рахунок [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у лютому 2025 року в розмірі 8000 грн та у травні на суму 3000 грн, 2512 грн. 56 коп., 3015 грн. 08 коп. для покриття витрат пов`язаних з його медичним обстеженням. Такі витрати не є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова 02.09.2025 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи та доводів сторін встановлено, що позивач та відповідач проживали без реєстрації шлюбу як дружина та чоловік з травня 2022 року по липень 2025 рік. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.05.2023, [INFO] народився [PERSON] . Батьком дитини зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується (а.с.06). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про місце реєстрації (а.с.05) та не заперечується відповідачем. З консультативного висновку спеціаліста від 24.03.2025, результатів біохімічних досліджень від 29.04.2025 та результатів запису ЕЕГ від 08.05.2025 вбачається проходження малолітнім [PERSON] , [INFO] , медичного обстеження та лікування (а.с.36-44). Відповідно наданих відповідачем платіжних інструкцій від 06.05.2025, 08.05.2025, 12.05.2025 останнім було перераховано позивачці грошові кошти у загальній сум 8527 грн. 64 коп., 08.02.2025 перераховано 8000 грн. 00 коп. (а.с.47-49). Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] (а.с.45-47). Згідно з ч. 8, 9 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положеннями ч. 1 ст.\~75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Дружина має право на утримання від чоловіка підчас вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина ,має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ст. 84СК України). Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини під час вагітності та дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо наданих представником відповідача письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] від 18.09.2025, підпис яких нотаріально не завірено, суд позбавлений можливості встановити осіб, які надали зазначені письмові пояснення, а тому не приймає в їх в якості доказів. Позивачка офіційно не працевлаштована, є матір`ю спільної з відповідачем малолітньої дитини віком до трьох років, отже вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Відсутність зареєстрованого шлюбу не є підставою для автоматичного звільнення від сплати аліментів на утримання іншого з подружжя, оскільки право на утримання може виникнути, якщо один із подружжя є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, а інший має таку можливість. Сам факт відсутності зареєстрованого шлюбу не виключає можливості виникнення такого права. Рішення приймається судом на підставі обставин конкретної справи, враховуючи, чи перебували сторони у фактичних шлюбних відносинах, їхній матеріальний стан. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, військовослужбовцем, має можливості надавати таку допомогу позивачці. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини-матері керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини- матері відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на користь дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, та до досягнення дитиною трирічного віку, тому позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК Україниз відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп., від сплати якого позивачка звільнена.

Outcome: partial