Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Представник позивача [PERSON] - адвокат Губар А.Л. звернувся до [INFO] , Міністерства оборони України із позовом про встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , окрім батька й доньки до складу сім`ї [PERSON] входить і донька [PERSON] та відповідно онука [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , інші члени сім`ї відсутні. Батьки [PERSON] померли, з дружиною - матір`ю Позивача [PERSON] розлучився, нової сім`ї не створював. Відносно [PERSON] слід зазначити, що дівчинка є дитиною з інвалідністю, за характеристикою Криворізької гімназії №65 Криворізької міської ради перебуває на обліку дітей пільгових категорій як дитина з особливими потребами. Позивач та її моління донька проживали однією родиною з [PERSON] та перебували на його утриманні. На початку березня 2023 року на ім`я [PERSON] від [INFO] надійшло сповіщення №216/23 від 08.03.2023 року в якому останню сповістили про те, що її батько, молодший сержант [PERSON] [INFO] , призваний [INFO] , командир стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] , був вірний присязі у бою за нашу Батьківщину, згідно лікарського свідоцтва про смерть №41 від 06.03.2023 року загинув під час участі в бойових діях по забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі збройної агресії російської федерації, в н.п. Красна Гора Донецької області До початку повномасштабного вторгнення рф в Україну [PERSON] безпосередньо сам піклувався про доньку та онуку, дбав про сімейний побут, надавав готівкові кошти для забезпечення родини всіма необхідними речами, а з моменту призову на військову службу за мобілізацією в особливий період, [PERSON] надавав [PERSON] постійну грошову допомогу шляхом надання доступу до його банківської картки та переведенням на банківську картку Позивача грошових коштів. Так, у період з 01.03.2022 року по 30.12.2022 року сума перерахувань склала 250879,41 грн., а саме: з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 1317,21 грн; з 01.04.2022 по 30.04.2022 - 7 697,83 грн; з 01.05.2022 по 31.05.2022 - 10 000,00 грн; з 01.06.2022 по 30.06.2022 - 29984,99 грн; з 01.07.2022 по 30.07.2022 - 8000,00 грн; з 01.08.2022 по 31.08.2022 - 18000,00 грн; з 01.09.2022 по 30.09.2022 - 62451,69 грн; з 01.10.2022 по 31.10.2022 - 19500,00 грн; з 01.11.2022 по 30.11.2022 - 80262,06 грн; з 01.12.2022 по 31.12.2023 - 13665,63 грн. Таким чином фінансова допомога мала постійний характер, вона не була одноразовою, а надавалась постійно. Крім того, варто врахувати мізерні доходи [PERSON] за місцем роботи в ПАТ «Барвінок». Так, у 2018 році дохід склав - 18800,48 грн, у 2019 році - 51 678,71 грн, у 2020 році - 58 230,68 грн, у 2021 році - 73 674,55 грн, у 2022 році - 65 683,16 грн. Позивач є матір`ю одиначкою, мала на утриманні дитину з інвалідністю, а тому хоча мала дохід, основним джерелом доходу який забезпечував виживання матері та дитини були грошові кошти, що постійно надавались її батьком- [PERSON] . За результатом розгляду поданих [PERSON] документів, юридичною групою військової частини [NUMBER] Рапортом до Командира військової частини [NUMBER] , помічника командира з ФЕР-ФЕНС було повідомлено, що відповідно до повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00038076746 від 10.01.2023 року [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Окрім права отримання грошового забезпечення за загиблого військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , як член сім`ї загиблого, Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за №168 від 28.02.2022 року, але для цього необхідно встановити факт на утримання загиблого військовослужбовця. Враховуючи викладене просить суд встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні у покійного батька - [PERSON] , який помер приблизно [INFO] . Рух по справі Ухвалою суду від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.51). Ухвалою суду від 09 липня 2025 року за клопотанням представника Міністерства оборони України витребувано від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості (повні витяги щодо цих відомостей) про наявність актових записів про батьків, дружину, дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.69). Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року замінено відповідача у справі а саме [INFO] на - Військову частину [NUMBER] . Витребувано від Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.85). Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року витребувано від Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.100). Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року витребувано від Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть № 1 на [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.112). Аргументи учасників справи Від представника відповідача Міністерства оборони України [PERSON] 07.07.2025 року надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України постановив Постанову № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Згідно п. 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. Згідно приписів 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге; діти, які не досягли повноліття. Утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Міністерство оборони України та [INFO] не є належними відповідачами по справі оскільки вказані особи не є суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги. Міністерство оборони України заперечує щодо позову, оскільки позивачем не надано достатньо доказів перебування на утриманні. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Від представника відповідача [INFO] 09.07.2025 року надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що [INFO] не було порушено права, свободи чи законні інтереси позивача, отже відсутні будь-які спірні правовідносини. Позивачем подано позов до неналежного відповідача, [INFO] не є юридичною особою і не може виступати стороною у цивільному процесі. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову до [INFO] та закрити провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник позивача адвокат Губар А.Л. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Міністерства оборони України в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову оскільки вони неналежні відповідачі. Представник відповідача Військової частини [NUMBER] в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено: мати [PERSON] (а.с.14). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00054556259 від 04 листопада 2025 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (а.с. 124-125). [INFO] народилася [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 696. Батьками [PERSON] зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.10.1995 року (а.с. 8 зворот). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16 травня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.05.2005 року (а.с.48). [INFO] народилась [PERSON] , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 13 березня 2012 року складено відповідний актовий запис № 139. Батьками [PERSON] зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 13.03.2012 року (а.с. 16 зворот). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00039463737 від 28 квітня 2023 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.15 зворот, 16). 03 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.05.2019 року. Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 27.08.2018 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно Акту від 28.01.2023 року, складеного за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженого Квартальним комітетом Центально-Міської районної ради м. Кривий Ріг, за адресою: [ADDRESS] фактично мешкають та мають спільний побут [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Відповідно до медичного висновку № 48, складеного КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» КМР [PERSON] , [INFO] має захворювання: нижній спастичний пара парез та патологічний стан розділу 1 пункту 2 підпункту 2.1 «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років» (а.с.18). Згідно посвідчення [NUMBER] [PERSON] має дитину інваліда - [PERSON] (а.с.17 зворот). Згідно довідки № 1591 від 13.04.2023 року [PERSON] період з 10.03.2022 року по 19.11.2022 року, з 27.11.2022 року по 05.12.2022 року, з 05.12.2022 року по 30.12.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Красна Гора Донецької області (а.с.34 зворот). Згідно витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 08 травня 2023 року поранення [PERSON] , 1973 року народження послужило причиною смерті [INFO] , поранення пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.34). [PERSON] від [INFO] надійшло сповіщення №216/23 від 08.03.2023 року в якому останню сповістили про те, що її батько, молодший сержант [PERSON] [INFO] , призваний [INFO] , командир стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] , був вірний присязі у бою за нашу Батьківщину, згідно лікарського свідоцтва про смерть №41 від 06.03.2023 року загинув під час участі в бойових діях по забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі збройної агресії російської федерації, в н.п. Красна Гора Донецької області (а.с. 15) Згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» з банківського рахунку [NUMBER] який відкритий на ім`я [PERSON] , у період з 26.06.2022 року по 16.12.2022 року здійснював періодичні перекази на картковий рахунок [PERSON] , сума перерахованих коштів склала 152 200,26 грн, а саме: 26.06.2022 року - 3000,00 грн, 03.07.2022 року - 3000,00 грн, 14.07.2022 року - 2000,00 грн, 23.07.2022 року - 3000,00 грн, 10.08.2022 року - 4000,00 грн, 12.08.2022 року - 1000,00 грн, 24.08.2022 року - 3000,00 грн, 29.08.2022 року - 10000,00 грн, 01.09.2022 року - 1500,00 грн, 03.09.2022 року - 10000,00 грн, 11.09.2022 року - 2000,00 грн, 26.09.2022 року - 20000,00 грн, 27.09.2022 року - 10000,00 грн, 02.10.25022 року - 3500,00 грн, 285.10.2022 року - 10000,00 грн, 25.10.2022 року - 7000,00 грн, 02.11.2022 року - 5000,00 грн, 19.11.2022 року - 5025,13 грн, 21.11.2022 року - 10000,00 грн, 23.11.2022 року - 10000,00 грн, 23.11.2022 року - 10000,00 грн, 25.11.2022 року - 10000,00 грн, 01.12.2022 року - 5000,00 грн, 16.12.2022 року - 5000,00 грн (а.с.20 зворот, 32). Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1353-4736-7539-2390 від 25.10.2024 [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за період з 2018 року по 2022 рік отримала дохід: у 2018 році- 18 800,48 грн, у 2019 році - 51 678,71 грн, у 2020 році - 58 230,68 грн, у 2021 році - 73 674,55 грн, у 2022 році - 65 683,16 грн (а.с.10 зворот, 13). Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №2826-3404-3688-4824 від 15.11.2025 року [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за період з 2020 року по 2023 рік включно не отримував дохід. Допитана у судовому засіданні 13 листопада 2025 року свідок [PERSON] зазначила, що знайома із батьком позивача - [PERSON] , оскільки її покійний чоловік служив з ним в одній бригаді. Також зазначила, що позивач працювала, але отримувала мізерний дохід, батько постійно допомагав, сплачував комунальні послуги та лікування дитини. Допитана в судовому засіданні 13 листопада 2025 року свідок [PERSON] суду пояснила, що добре знає [PERSON] , який жив разом із донькою. [PERSON] мешкала з дитиною і [PERSON] утримував їх, передавав гроші позивачу, оскільки це була їй єдина допомога. Також зазначила, що у позивачки зараз є чоловік та вони мешкають разом, але коли батько був живий чоловік не працював та й зараз працює періодично. Допитана в судовому засіданні 20 листопада 2025 року свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] через свого чоловіка. [PERSON] одружена з 2019 року, однак поставало питання про розлучення, разом з чоловіком не проживали, чоловік перебивався періодичними заробітками, постійної роботи не було. Дитина позивача не є біологічною дитиною чоловіка. Позивач працювала продавцем-консультантом, але коли дитині проводили реабілітацію, вона знаходилась поряд з дитиною, отже допомога батька була єдиним джерелом засобів для існування. Також зазначила, що тільки після смерті батька [PERSON] почала жити разом з чоловіком. Чи працює наразі чоловік позивача свідку не відомо. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. За змістом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Щодо доводів представника відповідача Міністерства оборони України про те, що вони є неналежним відповідачем у справі суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». В постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено: «Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад». Предметом спору у даній справі є вимоги про встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька, з метою отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII. Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168, в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою про виплату допомоги), пунктом 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абз. 1 п. 2 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2022 №1066). Також п. 2 Постанови №168 передбачає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Частинами 1, 6, 9 статті 16-3 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Аналізуючи наведені вище норми, вбачається, що обов`язок щодо прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання, покладено на розпорядника бюджетних коштів, яким у спірному випадку є Міністерство оборони України. Враховуючи викладене Міністерство оборони є належним відповідачем у справі Щодо встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька суд зазначає наступне. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі, перебування фізичної особи на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. При вирішенні питання щодо встановлення вказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членом сім`ї, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому отримання особою інших виплат не може бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні. За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Із метою підтвердження факту перебування на утриманні батька [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона перебувала на утриманні батька, оскільки отримувала від нього систематичну допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування та можливістю лікування дитини-інваліда. Постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 встановлено, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.16 вказаного Закону одноразова грошова допомога, серед іншого, призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Згідно зі статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має дитину інваліда - [PERSON] відповідно до Посвідчення ДДА № [NUMBER] . Відповідно до медичного висновку № 48, складеного КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» КМР [PERSON] , [INFO] має захворювання: нижній спастичний пара парез та патологічний стан розділу 1 пункту 2 підпункту 2.1 «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років». Згідно Акту від 28.01.2023 року, складеного за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженого Квартальним комітетом Центально-Міської районної ради м. Кривий Ріг, за адресою: [ADDRESS] фактично мешкають та мають спільний побут [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підтвердження заявлених позовних вимог позивачка надала відомості з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно яких її дохід за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року склав всього 65683,16 грн, її чоловік [PERSON] за період з 2020 року по 2023 рік включно дохід не отримував. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] , у період з 26.06.2022 року по 16.12.2022 року здійснював систематичні перекази на картковий рахунок [PERSON] , сума перерахованих коштів склала 152 200,26 грн. Судам були надані банківські виписки, які підтверджують те, що військовослужбовець [PERSON] у 2022 році (з моменту призову на військову службу і до дати смерті) систематично та кожного місяця перераховував члену своєї сім`ї - доньці [PERSON] на картковий рахунок грошові кошти у розмірах більших ніж розмір її щомісячної пенсії, а саме: 26.06.2022 року - 3000,00 грн, 03.07.2022 року - 3000,00 грн, 14.07.2022 року - 2000,00 грн, 23.07.2022 року - 3000,00 грн, 10.08.2022 року - 4000,00 грн, 12.08.2022 року - 1000,00 грн, 24.08.2022 року - 3000,00 грн, 29.08.2022 року - 10000,00 грн, 01.09.2022 року - 1500,00 грн, 03.09.2022 року - 10000,00 грн, 11.09.2022 року - 2000,00 грн, 26.09.2022 року - 20000,00 грн, 27.09.2022 року - 10000,00 грн, 02.10.25022 року - 3500,00 грн, 285.10.2022 року - 10000,00 грн, 25.10.2022 року - 7000,00 грн, 02.11.2022 року - 5000,00 грн, 19.11.2022 року - 5025,13 грн, 21.11.2022 року - 10000,00 грн, 23.11.2022 року - 10000,00 грн, 23.11.2022 року - 10000,00 грн, 25.11.2022 року - 10000,00 грн, 01.12.2022 року - 5000,00 грн, 16.12.2022 року - 5000,00 грн. Разом за 2022 рік суми перерахувань склали 152 200,26 грн, які [PERSON] вважала грошовою допомогою, така допомога була для [PERSON] суттєвою та мала системний характер. Тож, матеріальна допомога [PERSON] була не одноразовою, а надавалася позивачу систематично, протягом певного тривалого періоду часу, а отже за наведених умов можна виснувати, що [PERSON] взяв на себе обов`язок щодо утримання своєї повнолітньої доньки. Основне значення цієї допомоги вбачається у порівнянні розміру допомоги з її заробітною платою, яка становить суму в рази меншу, ніж та, яку систематично надавав [PERSON] . Суд зазначає, що досліджені письмові докази, з урахуванням показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт перебування позивачки на утриманні батька, в їх сукупності, надають підстави для висновку про те, що позивач [PERSON] перебувала на утриманні свого загиблого батька [PERSON] . Допомога, яка надавалась позивачу [PERSON] була для неї основним джерелом засобів до існування, оскільки має на утриманні дитину з інвалідністю, якій необхідне постійне лікування, мінімальний дохід, заміжня, але її чоловік не отримував постійного доходу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні у загиблого батька [PERSON] , на дату його загибелі [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved