Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача вказував, що 29 грудня 2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Відповідач уклали Кредитний договір № 396477291 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику,\~ які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання\~ Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV85EV8. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 29 грудня 2020 року перерахувало грошові кошти у розмірі 11500 грн. на банківську картку відповідача 4314-14XX-XXXX-7723 що, в свою чергу, є доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». У подальшому, через укладання договорів факторингу, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача у розмірі 43242,44\~ грн, з яких 6871,95 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, та 36370,49 грн - сума заборгованості за відсотками. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, що стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але в позові зазначив про можливість розгляду справи без участі представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. В судове засідання відповідач [PERSON] викликалася шляхом направлення судової повістки та копії ухвали про відкриття провадження на електронну пошту відповідача, що підтверджується відповідною довідкою. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини її неявки суду невідомі, відзив на позов нею не поданий. Крім того, відповідач викликалася в судове засідання шляхом публікації оголошення про виклик\~ на офіційному вебсайті. Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. 29 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 396477291 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач перейшла на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua, ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно, без примусу чи тиску Відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані. Правилами до кредитного договору передбачено, що Позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані,які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін\~ в таких даних. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV85EV8, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір № 396477291 від 29 грудня 2020 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 11500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання\~ грошових коштів\~ у позику, в тому\~ числі\~ на умовах фінансового\~ кредиту продукту «СМАРТ» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 29 грудня 2020 року перерахувало грошові кошти у розмірі 11500,00 грн. на банківську картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить про те, що Відповідач прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», на підтвердження чого надано позивачем копію платіжного доручення від 29 грудня 2020 року. Те, що банківська платіжна картка № [NUMBER] належить саме [PERSON] та що на цю картку 29 грудня 2020 року буди зараховані 11500,00 грн, підтверджено повідомленням АТ «ПУМБ» від 20 жовтня 2025 року. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення та випискою по рахунку. Відповідно до п.1.2. Договору Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником (Дисконтний період). Згідно п. 1.3. сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час пільгового періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних\~ в цьому пункті, не обмежена. Відповідно до п.1.4. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюються у розмірі 109,80% річних, що становить 0,30% від суми кредиту за кожен день користування ним. Позивачем не надано доказів на підтвердження продовження строку дії договору, визначеного кредитним договором, на умовах, передбачених п.1.3. Договору. Так, з наданих позивачем документів не можливо встановити чи були вжиті\~ позичальником дії, передбачені п.1.3. Договору, які є умовою для подальшого продовження строку дії договору, а саме оплати нею протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються\~ відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. З розрахунку вбачається, що в межах строку дії дисконтного періоду відповідачем внесено грошові кошти, які кредитором зараховано на погашення відсотків, але позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ці платежі супроводжувалися відповідним коментарем позичальника [PERSON] , або вжиття позичальником заходів, шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Тому у вирішені справи по суті суд виходить з того, що строк кредитування складає саме 30 днів, як це передбачено договором та саме за цей період мають бути нараховані відсотки за користування кредитом, відповідно до установленої кредитної ставки. Що ж стосується розміру процентів за користування позикою, то у визначені розміру заборгованості по процентам, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, суд виходить з такого. В постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила своє судження про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом позивач був наділений лише у період 30 календарних днів від дати отримання відповідачем [PERSON] кредиту, тобто з 30 грудня 2020 року по 28 січня 2021 року включно. Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС»» у позові стверджував, що має право на нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування позикою за ставкою 0,30% в день і після закінчення визначеного договором 126 денного строку користування кредитом. Але, як вже було зазначено вище, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження виникнення у нього права на нарахування процентів за користування протягом строку, який перевищує встановлений кредитним договором 30-денний строк. Оскільки відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання, вона, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язана сплатити заборгованість по кредиту та про процентам за користування кредитом з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача відсотків за неправомірне користування коштами на підставі ст. 625 ЦК України. Таким чином стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом, які були нараховані протягом 30 днів строку користування кредитом (Дисконтний період). З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на дату 14 грудня 2021 року та доданого до позову, вбачається, що первісним кредитором було реалізовано право на нарахування процентів за користування кредитом протягом 30-денного строку, який тривав до 28 січня 2021 року включно, і за цей період [PERSON] повинна була сплатити 1035,00 грн. (11500,00 х 0,30% = 34,50 х 30 днів = 1035,00) в якості оплати за користування кредитом. В розрахунку також вказано, що до завершення останнього дня користування кредитом відповідач [PERSON] сплатила на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» лише один платіж на суму 518,00 грн, який був розподілений кредитодавцем наступним чином: на оплату процентів зараховано 517,50 грн, і на погашення тіла кредиту 0,50 грн. Таким чином, на день закінчення строку користування кредитом відповідач [PERSON] свого обов`язку по своєчасному і повному поверненню кредиту та сплаті нарахованих відсотків не виконала, та з її боку виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 11499,50 грн (11500,00 0,50 = 11499,50) та по нарахованим процентам в сумі 517,50 грн (1035,00 517,50 = 517,50). Разом з тим, з розрахунку заборгованості також вбачається, що в період з 29 січня 2021 року, тобто після закінчення строку кредитування, і до 14 грудня 2021 року [PERSON] додатково сплатила на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошові кошти в сумі 22103,00 грн. Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів про продовження строку кредитування за договором, суд дійшов висновку, що сплачені відповідачем [PERSON] грошові кошти в сумі 22103,00 грн., які були прийняті кредитором в якості оплати тіла кредиту та процентів за користування кредитом, слід зарахувати на сплату заборгованості за договором, яка існувала з боку відповідача станом на 28 січня 2021 року, що передбачено ст. 534 ЦК України. Отже, заборгованість [PERSON] за кредитним договором на даний час відсутня (11499,50 + 517,50 =12017,00 - 22103,00 = -10086,00 переплата). Таким чином, з наданих суду розрахунків вбачається, що відповідач в повному обсязі виконала зобов`язання за договором, сплативши в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, та має переплату в розмірі 10086,00 грн. Відповідачем не заявлено вимогу про повернення надлишково сплачених коштів, тому питання про повернення надлишково сплаченої суми наразі судом не вирішується. 28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого був продовжений до 31 грудня 2020 року. Сторони домовились, що Право вимоги Клієнта означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Вказаний Договір факторингу був викладений в новій редакції за взаємною угодою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор), яка була укладена 31 грудня 2020 року. Зміст терміну «Право вимоги» залишився без змін. Також сторони узгодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимоги; а право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. З представленого позивачем Реєстру прав вимоги № 164 від 14 грудня 2021 року вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 396477291 від 29 грудня 2020 року первісний позичальник ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передав до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 14 грудня 2021 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого був продовжений до 30 грудня 2024 року. Сторони домовились, що Право вимоги Клієнта означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Також сторони узгодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимоги. З представленого позивачем Реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 396477291 від 29 грудня 2020 року кредитор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передав до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» 31 серпня 2023 року. 08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з яким перехід від Клієнта до фактора Прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (ТОВ «ФК «ЕЙС») стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває право вимоги. Таким чином, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли всі права ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» щодо права вимоги до [PERSON] за договором № 396477291 від 29 грудня 2020 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ФК «ЕЙС» являється новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідач [PERSON] . В той же час, з поданих суду документів суд дійшов висновку, що [PERSON] виконала повністю свій обов`язок по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» неправомірно вимагає стягнення суми кредиту з відповідача відповідно до умов договору. За таких умов відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то і відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу.

Outcome: dismissed