Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТзОВ «Юніт капітал» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 28.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір №589995176 у відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі. Відповідно до п.2.1 Договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 7200 грн. на умовах зворотності, платності, строковості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування відповідно до умов Договору. Товариство свої зобов`язання виконало шляхом перерахунку грошових коштів у сумі 7200 грн. на банківську карту позичальника [NUMBER]. Після серії договорів факторингу, позивачу відступлено право грошової вимоги до боржників згідно Реєстру від 14.03.2025, в том числі і до відповідача за кредитним договором №589995176 у розмірі 29811,80 грн. Як зазначає позивач, після відступлення йому права грошової вимоги, відповідач не погасила заборгованість, що є порушенням законних прав ТОВ «Юніт капітал», у зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 29811,80 грн. та судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.07.2025 визначено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач ухвалу суду про відкриття провадження отримала 22.10.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не подала, заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 28.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №589995176. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7200 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Строк дії Договору до 1857 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження). Проценти за дисконтною ставкою нараховуються у розмірі 0,580% в день. Після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за процентною ставкою у розмірі 2,980 % вдень. Згідно п.11.1 Договір діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. (а.с.31 зворот -33). До вказаного Договору позивачем додано Привила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт»(що є невід`ємною частиною Договору) та Порядок дій споживача в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «Moneyveo». (а.с.14-17,20-22). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також до матеріалів справи долучено Довідку щодо дій позичальника в ІТС та заявку на отримання грошових коштів в кредит від 28.12.2023, в яких містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки, зазначено акцепт оферти позичальником одноразовим ідентифікатором, який відправлений на номер мобільного телефону позичальника, дату та час підписання позичальником договору та дату і час перерахування коштів (а.с.18-19) [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 7200грн. на банківську платіжну карту № [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням від 28.12.2023(а.с.8). Належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] та зарахування грошових коштів на дану платіжну картку у розмірі 7200 грн. 28.12.2023 підтверджується інформаційною довідкою та випискою по рахунку АТ КБ «Приват банк» від 31.10.2025 (а.с.82-83). Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 27.02.2024 у [PERSON] наявна заборгованість за Договором №589995176, яка становить 13791,80грн., з яких 7200 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 6771,80 грн. - сума прострочених платежів по процентах. При цьому, як вбачається з даного розрахунку, відповідачка здійснила лише часткове погашення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 61грн., що відображено у розрахунку заборгованості (а.с.40). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. В подальшому, додатковими угодами №19, №26, №27, №31, №32 продовжено строк дії Договору факторингу до 31.12.2024 (а.с.55-64). Відповідно до Реєстру прав вимоги №273 від 27.02.2024 до Договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 13971,80грн., з яких 7200 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 6771,80 грн. - сума прострочених платежів по процентах (а.с.53). Згідно листа ТОВ «Таліон Плюс» [PERSON] було повідомлено про дострокове розірвання кредитного договору №589995176 з 26.05.2024 та про необхідність оплати суми заборгованості у розмірі 29811,80 на реквізити зазначені у листі. (а.с.23). Надалі, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. (а.с.50-52). Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 до Договору факторингу, до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29811,80грн., з яких 7200грн. - заборгованість за основним боргом та 22611,80 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.47). Згідно з наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунком, заборгованість [PERSON] становить 29811,80грн. (а.с.87). Надалі, між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 140325-У від 14.03.2025 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Юніт Капітал» за плату, а ТОВ «Юніт Капітал» приймає належні права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.44-46). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 14.03.2025, до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29811,80грн., з яких 7200грн. - заборгованість за основним боргом та 22611,80 грн. - заборгованість за відсотками(а.с.42-43). Станом на 05.04.2025 заборгованість за кредитним договором №589995176 від 28.12.2023 відповідачем не погашена та становить 29811,80 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.37). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1.Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «ФК «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 28.12.2023 Договору кредитної лінії №589995176. Згідно вказаного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 7200грн. (що підтверджується матеріалами справи) і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. [PERSON] будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу 7200 грн. 5.2.Щодо вимог в частині стягнення заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Відповідно до положень п.1.2 Договору кредитної лінії №589995176 дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 27.01.2024, а саме 30 днів з дня отримання першого траншу позичальником. За цей період відсотки нараховуються за процентною ставкою 0,580 % за кожен день користування кредитом. У разі, якщо позичальник здійснить дії згідно п.3.2.Договору щодо продовження дисконтного періоду один або кілька разів з наступного дня після 27.01.2024, то тим самим ініціює пролонгацію договору. Однак, для першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за 30 днів дисконтного періоду відсотки, що становлять 1252, 80 грн. Як вбачається, з наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості і в подальшому його правонаступником ТОВ "Таліон плюс", то за 30 днів дисконтного періоду позивачальником було сплачено лише 61 грн. нарахованих відсотків, з цього випливає, що позивальник не ініціював пролонгацію договору, а тому нараховані відсотки після 30 днів за ставкою 2,980% суд вважає неправомірним. Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками розмірі 1252, 80 грн. (за 30 днів дисконтного періоду за процентною ставкою 0,580%), тому позовні вимоги задовольняє частково. 5.3.В підсумку, суд позовні вимоги задовольняє частково. 5.4.Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Юніт Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025; Додатковою угодою №8 до Договору про надання правничої допомоги від 17.03.2025; Актом прийому - передачі наданих послуг №17/03/25-02 від 17.03.2025, довіреністю та свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю адвоката Тараненко А.І. (а.с.29,30, 34-36). Враховуючи наведене, а також часткове задоволення позову суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1984,77 грн. (8452,80грн. х 7000грн. / 29811,80грн.) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 686,84 грн. (8452,80грн. х 2422,40грн. / 29811,80грн.)

Outcome: partial