Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У березні 2025 року Орган опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до суду в інтересах дитини [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просив суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дитини аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з кожного, щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи стягнення дня подачі позову. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується особистою розпискою, однак у судове засідання не з`явилися, причини неявки до суду та їх поважність не повідомили. Відзив на позов не подавали. Представник третьої особи КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей» ДОБРЕ ВДОМА «ДОР» надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги вважає обґрунтованими підтримує у повному обсязі. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 22 листопада 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Одеса), актовий запис №16. 20 лютого 2025 року до служби у справах дітей Підгородненської міської ради надійшов лист від управління служби у справах дітей адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради в якому повідомляється, що 16 лютого 2025 року бригадою екстреної медичної допомоги у супроводі співробітника патрульної поліції було доставлено дитину [PERSON] , [INFO] , до КНП «МДКЛ № 6» ДМР, без супроводу батьків. Зі слів представника поліції, дитина була доставлена з адреси проживання знайомої, у якої родина з дитиною проживали тимчасово. Батьки залишили дитину без нагляду на тривалий час. 3 листа від адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради стало відомо, що 16 лютого 2025 року о 15-27 год. до приймального відділення №1 бригадою екстреної медичної допомоги у супроводі співробітника патрульної поліції, капітана поліції [PERSON] , доставлено дитину, [PERSON] , [INFO] . Зі слів представників поліції, виклик надійшов від громадянки, у якої тимчасово проживали разом з дитиною її знайомі. Батьки залишили дитину на невизначений час у сховищі, зі слів жінки, дитина знаходилась у підвалі 12 годин. На момент приїзду бригади екстреної медичної допомоги, дитина знаходилась в квартирі жінки, яка викликала поліцію, дитина була нею помита, вдягнена в чистий одяг та нагодована. Одразу після госпіталізації хлопчика, до приймального відділення звернулися чоловік і жінка, які назвали себе батьками дитини, поводили себе агресивно, лаялись, погрожували черговому персоналу лікарні розправою, через те, що їх на пускають до дитини. Була викликана охорона та патрульна поліція. Черговим лікарем надані роз`яснення про необхідність звернутися до регіонального управління-служби в справах дітей. Чоловік, який назвав себе батьком дитини, передав передачу хлопчику та покинув територію лікарні. Відповідно рапорту начальнику управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції підполковнику поліції Андрію КАЛЮЖНОМУ, під час несення служби був отриманий виклик на службовий планшет «Неналежне виконання обов`язків по догляду за дитиною», [ADDRESS] . Прибувши на місце події заявниця, [PERSON] повідомила, що в її квартирі малознайомі [PERSON] та [PERSON] залишили дитину [PERSON] , [INFO] та поїхали у напрямку вокзалу. Така подія трапляється неодноразово. Повідомила, що дитина до цього перебувала в бомбосховищі в р-ні вул. Незалежності у місті Дніпрі. Також наголосила, що дитина була в занедбаному стані, не доглянута, в випорожненнях, голодна, з явними ознаками переохолодження. Батьки в телефонному режимі не повідомляли заявниці, коли повернуться. Також вказала, що ці особи постійного місця мешкання не мають та ведуть аморальний спосіб життя, а саме вживають алкогольні та наркотичні речовини. Було сповіщено відділ ювенальної превенції ВР1 ДРУПІ1. На місце події викликано швидку медичну допомогу. Дитину було госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради. Батьки дитини, які прибули на місце події, перебували в стані алко та нарко сп`яніння, повідомили, що вживали налбуфін, та жити їм немає де, вони будуть шукати якісь центри. 19 лютого 2025 року у батька дитини, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] було відібрано пояснення. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , [INFO] він разом з колишньою співмешканкою [PERSON] та їх сином приїхали в гості до [PERSON] та його жінки [PERSON] . Після чого, маючи довіру до них, залишив свого сина на декілька годин, так як треба було поїхати до аптеки. Коли він та його колишня співмешканка [PERSON] повернулися, на них чекала поліція та швидка, які під наглядом [PERSON] склали акт про вилучення дитини та протокол. Також просить повернути сина, так як його колишня співмешканка не виконує батьківських обов`язків. Служба у справах дітей неодноразово отримувала листи від державної установи «Центру пробації» стосовно надання інформації щодо виконання громадянкою [PERSON] батьківських обов`язків та чи не перебуває дана родина на обліку. Останнім листом Дніпровський районний відділ м. Дніпра філії. Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області повідомляє, що у них на обліку перебуває громадянка [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року, що набрало законної сили 20 травня 2016 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти на їх утримання. Крім того, відповідачка [PERSON] двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей), що підтверджується Постановами Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року та 02 травня 2024 року. Крім того, наразі Дніпровським районним судом Дніпропетровської області вирішується питання стосовно подання ДУ «Центр пробації» Дніпровського районного відділу м. Дніпра відносно засудженої [PERSON] , [INFO] про скасування іспитового строку призначеного за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року та направлення на відбуття реального покарання. Згідно довідки КНП «МДКЛ № 6» ДМР, виданій [PERSON] , останній регулярно приносить дитині, [PERSON] , [INFO] , продукти харчування (печиво, фрукти, сік, смаколики) та цікавиться його станом. Сім`я [PERSON] та [PERSON] неодноразово потрапляла в поле зору соціальних служб, перебуває на обліку СЖО. [PERSON] та [PERSON] зловживають спиртними напоями, не мають постійного місця роботи. Фахівці служби у справах дітей неодноразово виїжджали за адресою проживання сім`ї, попереджали [PERSON] та [PERSON] щодо відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. 18 листопада 2023 року [PERSON] , [INFO] , було вилучено у батьків [PERSON] та [PERSON] , про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. [PERSON] , [INFO] був доставлений в КП РМЦРЗ «ДОР». Зважаючи на те, що батьки, [PERSON] та [PERSON] щоденно відвідували дитину в лікарні, пройшли процедуру кодування від алкогольної залежності, батько надав довідку та характеристику з місця роботи, служба у справах дітей Підгородненської міської ради розглянувши на комісії з питань захисту прав дитини питання щодо неналежного виконання матір`ю [PERSON] , батьківських обов`язків, взявши до уваги її пояснення та враховуючи, що умови проживання для дитини відповідають нормам, Комісія прийшла до висновку надати дозвіл матері [PERSON] , забрати дитину, [PERSON] , [INFO] , з лікарні. Проте через деякий час [PERSON] та [PERSON] знову почали зловживати алкоголем, [PERSON] звільнився з роботи та мав лише тимчасові заробітки, в будинку періодично перебували невідомі люди, які розпивали спиртні напої. Листами від 24 квітня 2024 року [PERSON] та [PERSON] просять звернути увагу на родину [PERSON] , в якій виховується дитина [PERSON] , [INFO] . Повідомляють, коли батько дитини, [PERSON] , знаходиться на роботі, дитина залишається з матір`ю [PERSON] . В цей час [PERSON] зловживає алкоголем, залишає дитину [PERSON] , [INFO] самого вдома, щоб сходити в магазин по цигарки та алкоголь. Дитина постійно брудна та голодна. [PERSON] не займається повноцінним вихованням дитини [PERSON] , [INFO] . Коли [PERSON] повертається з роботи додому, [PERSON] перебуває в алкогольному сп`янінні, дитина [PERSON] , [INFO] брудний, [PERSON] до дитини не пускає, провокує його на бійку, погрожує забрати дитину, викликати поліцію, виганяє з дому. Може залишити дитину на сторонніх людей або самого. 03 березня 2025 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Підгородненської міської ради, на якому було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та батька [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 04 березня 2025 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради було прийняте рішення «Про негайне відібрання дитини у батьків». Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів про позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання вимог ст. 19 СК України Органом опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надано рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради №138 від 31 березня 2025 року про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та надано сам висновок. У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вище викладені обставини свідчать про небажання [PERSON] та [PERSON] виконувати відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] батьківських обов`язків, покладених на них законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] самоухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, від виховання та матеріального забезпечення свого малолітнього сина, не піклуються про життя та здоров`я свого малолітнього сина, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх його заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд враховує, що з [PERSON] за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року, стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2016 року і до повноліття дітей. Таки чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх її заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини. Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах з зазначеного питання. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ) (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 2422 грн.40 коп., з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved