Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи стягнення від дня звернення до суду та до 29.08.2027 року. Позов обґрунтовано тим, що 14.06.2014 вона уклала шлюб з відповідачем, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . 21.11.2024 року Шевченкіським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) боржника. На сьогоднішній день вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач сім`єю не цікавиться, є особою здоровою та працездатною, має стабільний заробіток та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання родини, в тому числі і на її утримання, як дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати допомогу та в достатньому розмірі. Позивачка зареєстрована разом з дитиною за однією адресою. Тому вважає, що встановлений розмір коштів на її утримання як дружини у розмір 1/4 частина від заробітку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку буде помірним як в майновому так і в сімейному стані її та відповідача. Ухвалою суду від 12.08.2025 відкрите провадження у справі, яка була призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклика) сторін. Відповідачем відзив на позов подано не було. Судові повідомлення разом з ухвалою про відкриття провадження відповідач отримува через систему «Електронний суд». 15.10.2024 через систему «Електронний суд» позивачкою подано заяву про розгляд справиь без її участі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~70\~Закону\~України\~«Про виконавче\~провадження»,\~із\~заробітної\~плати боржника\~може\~бути\~утримано за\~виконавчими\~документами\~до погашення\~у\~повному\~обсязі заборгованості:\~1)\~у\~разі\~стягнення аліментів,\~відшкодування\~шкоди,\~заподіяної\~каліцтвом,\~іншим\~ушкодженням\~здоров`я або\~смертю\~особи,\~у\~зв`язку\~із втратою\~годувальника,\~майнової\~та/або\~моральної\~шкоди,\~завданої\~кримінальним\~правопорушенням або\~іншим\~суспільно\~небезпечним діянням,\~-\~50\~відсотків; 2) за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до вищевказаних положень законів, при стягненні\~аліментів\~допускається\~загальний розмір\~усіх\~відрахувань\~під час\~кожної\~виплати\~заробітної плати\~та\~інших\~доходів боржника\~до\~50\~\~відсотків. Обмеження, встановлені вказаними вище нормами, передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів. Згідно з ч.ч. 8,9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч.1 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. ч.2, 4,ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приписами ч.6 ст.84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85 СК України врегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, але за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 14.06.2024 сторони уклади шлюб, який було зареєстровано Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серія [NUMBER] , актовий запис 298. Від вказаного шлюбу, у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.09.2024 року. Згідно Витягів з реєстру територіальної громади від 12.08.2025, [PERSON] зареєстрована разом з дочкою [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] . Відомостей щодо отриманих будь-яких доходів, позивачкою надано не було. Проте, згідно положень ст.84 СК України, стягнення аліментів з батька дитини на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку, не ставиться в залежність від того, чи працює позивач, та в залежність від її матеріального становища. Вказаною нормою Сімейного кодексу України стягнення аліментів з батька дитини на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку, ставиться в залежність від того, чи може чоловік надавати таку матеріальну допомогу. Так, згідно судового наказу виданого Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2024 (справа №336/11338/24) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Також, вказаним судовим наказом стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 302,80 грн. Згідно постанови Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19, право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не подано до суду доказів того, що він має хворобливий стан здоров`я, або є непрацездатним, що він має на утриманні інших осіб, окрім дітей, на утримання яких з нього стягуються аліменти та дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку. Доказів розміру отримуваних доходів, відповідачем також надано не було. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4 ст.75 СК України). Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу (ч.3 ст.91 СК України). Утримання одному із подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1, 2 ст.77 СК України). У відповідності до статті 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, визначені ст. 182 СК України. Визначаючись щодо розміру стягнення аліментів на дружину, суд враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а відтак може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано), а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дружини, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має, а також часткового визнання відповідачем позову, суд вважає справедливим стягнення з останнього аліментів на утримання дружини (позивачки) в розмірі 1/8 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки вважає, що саме такий розмір буде відповідати реальним потребам позивачки, матеріальному становищу сторін у справі, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей відповідача та позивачкою, а також самого відповідача. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 79, 191 СК України з дня пред`явлення позову, а тому кошти на утримання позивачки підлягають стягненню з відповідача, починаючи з дня подання позову до суду, і до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивачка, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1\~211,20 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial