Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

У вересні 2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» Пархомчук С.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3038402338/195739 від 30.12.2019 року у розмірі 6894,50 грн, яка складається з: 2500 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4394,50 грн прострочена заборгованість за відсотками, а також просить стягнути понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 30.12.2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3038402338/195739 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 2500 грн, строк кредитування - 30 днів, відсоткова ставка 1,85% на добу. Договір було укладено в електронному вигляді та підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач не виконав свого зобов`язання та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Тому станом на день подачі позову сума заборгованості перед позивачем становить 6894,50 грн., з яких: 2500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4394,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3038402338/195739 від 30.12.2019 року. 03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був укладений договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3038402338/195739 від 30.12.2019 року у загальній сумі 6894,50 гривень, з яких: 2500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4394,50 грн - сума заборгованості за відсотками. 02.09.2025 року ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області, позовну заяву було прийнято до свого провадження з призначенням її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.10.2025 року до суду від представника позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» Пархомчука С.В. надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», витрати на професійну правовому допомогу у розмірі 10500 грн, також просить розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. У відповідності до положень ст. 280-289 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено кредитний договір, умови якого кредитором виконано, а позичальником прострочено виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч.2 ст.1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, первісний кредитор набув права вимоги до відповідача з приводу не сплачених добровільно сум боргу за кредитним договором. За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). В силу ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Первісний кредитор передав своє право вимоги до відповідача, внаслідок чого його кінцевим набувачем наразі є позивач. Ч.1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з п.п.1.1, 1.2 індивідуальної частини договору №3038402338/195739 від 30.12.2019 року, ТОВ «Гоуфінгоу» надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 28.01.2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п.1.5 договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідно до п.3.3.3 Договору, клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного у Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Відповідачем [PERSON] у кредитному договорі були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] хх-хххх-5558 для перерахування кредитних коштів. Як встановлено з повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн» №2025-ПО/217 від 19.08.2025 року, була проведена успішна транзакція 30.12.2019 року в сумі 2500 грн, за реквізитами вказаної платіжної картки № 4149-62хх-хххх-5558. Таким чином, суд вважає, що первісний кредитор виконав своє зобов`язання. Також судом встановлено, що 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3038402338/195739 від 30.12.2019 року. 03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був укладений договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3038402338/195739 від 30.12.2019 року у загальній сумі 6894,50 гривень, з яких: 2500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4394,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ст.1050 ЦК України. Посилання позивача на п. 2.3 Договору, відповідно до якого права та обов`язки сторін, що ними обумовлені, виникають з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань як на підставу нарахування процентів за користування кредитом поза встановлений договорами строк кредитування не заслуговує на увагу, оскільки ці пункти договорів регулюють інші відносини та не визначають погоджений сторонами строк кредитування. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що відповідач [PERSON] за кредитним договором №3038402338/195739 від 30.12.2019 року отримав кредит у сумі 2500 грн з процентною ставкою 1,85% на день, та не повернув ані первісному, ані новому кредиторові ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», суд доходить висновку, що стягненню підлягає заборгованість в сумі 3749,50 грн, з яких: 2500 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 1249,50 грн - сума заборгованості за відсотками в межах строку кредитування - 30 днів, оскільки позивачем не надано доказів пролонгації зазначеного кредитного договору а відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 1317,30 грн. ( 2422,40 грн.Х54,38%:100%=1317,30 грн.). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, а саме витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 5709,9 грн., пропорційно до суми задоволених позовних вимог (10500 грн.Х54,38 %= 5709,9 грн.), оскільки саме цей розмір є достатнім та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, заперечень від відповідача стосовно розміру витрат на правничу допомогу не надходило. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. З цих підстав позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial