Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Акціонерного Товариства «Акцент Банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, 11, ЄДРПОУ 14360080) з позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 174054,08 гривень. Вимоги позову обґрунтовано наступним. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ « А-Банк». 28.12.2020 року, будучи клієнтом банку [PERSON] , уклав кредитний договір А213СТ155101067243, щодо надання останній кредиту в розмірі 100000.00 грн., строком на 64 місяців (тобто до 27.04.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 50.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Станом на 23.03.2025 року має заборгованість - 174054,08 грн., яка складається з наступного: 90418,3 грн. - заборгованість за кредитом; 83635,78 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 - заборгованість за пенею. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав AT "А-БАНК". На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 174054,08 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 28 березня 2025 року відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року позовна заява була задоволена. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 15 липня 2025 року відповідачем до Деснянського районного суду м. Києва подано заявупро перегляд зазначеного заочного рішення. Ухвалою суду від 17 липня 2025 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 16 квітня 2024 року в цивільній справі № 754/4308/25 за позовом Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості 26.08.2025 року представником позивача до Деснянського районного суду м. Києва подано заперечення, відповідно до яких в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення відмовити. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 вересня 2025 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 25 червня 2025 року в цивільній справі № 754/4308/25 за позовом Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року в цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судовому засідання проти заборгованості заперечував посилаючись на неправильний період нарахування відсотків за користування кредитом та невірний розрахунок заборгованості. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.12.2020 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви укладено кредитний договір А213СТ155101067243 та надано відповідачу кредит у розмірі 100000.00 грн., строком на 60 місяців зі сплатою процентної ставки (фіксованої) у розмірі 50 %. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 23.03.2025 року має заборгованість - 174054,08 грн., яка складається з наступного: 90418,3 грн. - заборгованість за кредитом; 83635,78 грн. - заборгованість за процентами. Згідно ст. ст. 514, 625, 1050, 1054 ЦК України, 1. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договорами не погашає. Окрім цього, Відповідачем зазначені обставини викладені у відзиві не підтверджено належними доказами по справі, зокрема відповідач не надав платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, що міститься в матеріалах справи, незалежно від того яким чином такі платежі здійснювались. З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. За таких обставин, позов задовольняється. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved