Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. В Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] звернувся представник Департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради Щербяк О.О., в якій просить суд стягнути з відповідача суму надміру виплачених (у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам) коштів в розмірі 57 000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] 22.02.2024 р. звернувся із заявами про взяття на облік як внутрішньо переміщена особа та призначення допомоги на проживання ВПО, до складу сім`ї включивши дружину, на підставі чого йому було призначено та виплачено допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. щомісячно за період з 01.02.2024 р. по 28.02.2025 р. відповідно до Порядку № 332. Зазаначає, що у результаті верифікації Міністерством фінансів України та подальшої перевірки Департаментом встановлено, що відповідач та член його сім`ї мають у власності житлову нерухомість (квартиру в м. Рівне та житловий будинок у с. Колоденка), розташовану на територіях, не включених до переліку територій бойових дій, що відповідно до підпункту 5 пункту 7 Порядку № 332 виключає право на отримання допомоги ВПО. При цьому відповідач був належним чином поінформований про умови призначення допомоги, що підтверджується його підписом у заяві, однак надміру отримані кошти в сумі 57 000 грн. 00 коп. добровільно не повернув, незважаючи на направлену 26.03.2025 р. вимогу Департаменту. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення зазначеної суми як неправомірно виплаченої допомоги та судового збору, вказуючи, що незаконне отримання бюджетних коштів порушує інтереси держави та унеможливлює належну реалізацію державної соціальної політики. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р. На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла відповідь № 1827964 з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу. Відповідач [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 20) Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 21-22) У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 24-25, 32-33). У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Відзиву із запереченнями на позовну заяву відповідач не надав, позицію у справі не висловив. Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило. Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин Суд встановив, що 22 лютого 2024 року відповідач [PERSON] звернувся до Департаменту із заявами про взяття його та членів його сім`ї (дружини [PERSON] ) на облік як внутрішньо переміщених осіб та про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. На підставі поданих документів відповідач та його дружина були взяті на облік як ВПО, що підтверджується довідками від 22.02.2024 р. (а.с. 10) та витягом з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери про внутрішньо переміщену особу (а.с. 20), при цьому їх попереднє зареєстроване місце проживання знаходиться у м. Херсон, а фактичне місце проживання заявлено за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Департаменту № 55612-47967707-2024-1 від 26.02.2024 р. відповідачу було призначено допомогу на проживання ВПО у розмірі 6000 грн. 00 коп. щомісяця, виходячи з кількості членів сім`ї (дві особи), яка виплачувалась за період з 01.02.2024 р. по 28.02.2025 р. за рахунок коштів державного бюджету та відповідно до Порядку № 332, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 р. № 332 (а.с. 9) Разом із тим під час верифікації отримувачів державних виплат, проведеної Міністерством фінансів України, щодо відповідача сформовано невідповідність за кодом № 484, згідно з якою один із членів сім`ї відповідача має у власності квартиру, розташовану у м. Рівне, на території, що не включена до переліку територій бойових дій чи тимчасової окупації. Згодом фахівцями Департаменту під час перегляду відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено також, що відповідач є власником житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 43,1 кв. м. (а.с. 13) Наявність житлової нерухомості на безпечній території, у сукупності з отриманням статусу ВПО та зверненням за допомогою після 1 серпня 2023 року, свідчить про відповідність відповідача критеріям, визначеним підпунктом 5 пункту 7 Порядку №3 32, у зв`язку з чим він не мав права на отримання допомоги з 01.02.2024 р. Факт ознайомлення відповідача з підставами відмови у призначенні допомоги відповідно до пунктів 7 та 8 Порядку № 332 підтверджується його власним підписом у заяві, поданій до Департаменту. Незважаючи на це, відповідач отримав кошти державної допомоги на загальну суму 57 000 грн. 00 коп., які були йому виплачені протягом зазначеного періоду. (а.с. 7-8) Після встановлення факту неправомірного отримання допомоги Департаментом 26.03.2025 р. на адресу відповідача направлено письмову вимогу щодо добровільного повернення надміру виплаченої суми, однак вимога залишилася без відповіді, а кошти неповернутими. (а.с. 12) У зв`язку з неповерненням надміру виплачених коштів та згідно з пунктом 11 Порядку № 332, передбачено, що такі суми підлягають стягненню в судовому порядку, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Станом на дату звернення до суду відповідач з обліку ВПО не знятий та жодних доказів правомірності отримання ним допомоги або погашення заборгованості не подав. Суд встановив, що пір між сторонами виник у зв`язку з неправомірним отриманням відповідачем коштів з державного бюджету, що відповідно до законодавства завдає шкоди інтересам держави та унеможливлює належну реалізацію заходів соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб. ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Частинами 1-4 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону № 1706-VII, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто. Призначення допомоги здійснюється відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332. Відповідно до п. 6 Порядку, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження законності отримання коштів чи спростування того факту, що кошти соціальної допомоги були сплачені не надмірно. Отже, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved