Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області 25.02.2025 звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] як колишньої дружини з якою проживає дитина до 3 років, у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позову зазначено, що 24.03.2024 між сторонами було розірвано шлюб, розлучилися у зв`язку з тим, що [PERSON] зловживав алкогольними напоями та вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо позивача. Зазначає, що колишній чоловік не допомагав фінансово протягом 9 місяців вагітності та при пологах, також він не брав участі в утриманні доньки з моменту початку окремого проживання. Позивач на сьогодні не має можливості працювати, оскільки зайнята доглядом за дитиною. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в Україні з 01.01.2025 складає 3028 грн, позивач погоджується на утримання в сумі 3000 грн щомісячно. 03.03.2025 суддею Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Сторони у встановлений законом строк заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження не подали, відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання 21.08.2025 сторони не з`явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання 16.10.2025 відповідач не з`явився, були відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, судове засідання відкладено до 13.11.2025. У судове засідання 13.11.2025 сторони не з`явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 13.11.2025 повторно не з`явився. Згідно зі ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 12.05.2025 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було укладено шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 536, та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.05.2022. 23.03.2024 між [PERSON] та [PERSON] Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складений відповідний актовий запис № 18, та підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюб серії [NUMBER] від 23.03.2024. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.2024. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з частинами 8-10 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4 ст. 15 СК України. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 49 Сімейного кодексу України дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84 та ст. 86, 88 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 27.05.2020 в справі № 712/4702/19 (61-929 св20), право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Під час судового розгляду справи суд встановив, що сторони в справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, судом встановлено, що позивачка має право на утримання. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з положеннями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Твердження про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці, відповідач не спростував. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановлених обставин у цій справі, виходячи норм права, які регулюють спірні правовідносини,

Outcome: approved