Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

21.06.2024 до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», представник позивача Дмитрів Вікторія Степанівна до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.12.2021 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98503770000, відповідно до умов якого Відповідачу надано споживчий кредит. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Підписуючи цей Договір, Позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. 23.01.2023 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 23, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 98503770000 від 23.12.2021 р. Відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежі на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді [PERSON] . Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 05.07.2024 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Розпорядженням керівника апарату суду № 471 від 17.06.2025 на підставі рішення ВРП від 05.06.2025 "Про звільнення судді [PERSON] у відставку" призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2025 справу прийнято до свого провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 19 листопада 2025 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягали та просили суд їх задовольнити. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалася. За приписами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 постановлено розгляд справи проводити у заочному порядку. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.2021 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98503770000, відповідно до умов п. 3.1. 3.3. якого Відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 17266 грн. на придбання товару та 35 грн. щомісячної комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором. За умовами п. 3.6. Договору позичальник зобов`язується повертати кредит/плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до Графіку платежів, але в будь-якому, випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 23 квітня 2023 року. Надання кредитних коштів банком, відповідно до п. 1 . Договору здійснюється шляхом оплати Банком з позичкового рахунку Позичальника платіжних документів ТОВ «СКАЙФОЛ», на рахунок останнього в ПАТ КБ "Приватбанк". Анкета-заявка на надання споживчого кредиту, Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98503770000, Додаток № 1 до Договору № 98503770000 від 23.12.2021, Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту підписано особисто відповідачем та уповноваженою особою банку. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 23.01.2023 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 235, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 98503770000 від 23.12.2021 р. За приписами\~статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 235 до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 98503770000 у розмірі 17756 грн., з яких: 17301 грн. сума наданого кредиту, 455 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 98503770000 від 23.12.2021 розмір заборгованості відповідача складає: 17756 грн., з яких: 17301 грн. - сума наданого кредиту, 455 грн. - заборгованість за комісіями. Однак, варто зазначити, що, згідно з ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неуповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, провадження № 61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як щомісячна комісія за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором має надаватися клієнту банку безоплатно. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату на користь кредитодавця щомісячної комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором надання кредиту є нікчемними, а тому, суд відмовляє у стягненні комісії. Аналогічні висновки містяться у постанові Дніпровського апеляційного суду у справі № 204/7742/24 (провадження 22-ц/803/4611/25). Відповідно до п. 3.3. 3.5. Договору умов п. 3.1. 3.3. якого Відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 17266 грн. на придбання товару та 35 грн. щомісячної комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором. При цьому матеріалами справи не підтверджується надання первісним кредитором відповідачу довідок про стан заборгованості. Відповідно до п. 3.5. Договору ціна товару становить 17266 грн. Таким чином, враховуючи вищезазначене, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 17266 грн. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивач під час звернення до суду сплатив судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 2881 від 14.06.2024. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2355 грн. 55 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (17266 грн. * 100% : 17756 * 2422 грн. 40 коп.).

Outcome: partial