Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

АТ «СЕНС БАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ«СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501311817 в розмірі 79073.41 грн.., а також сплачений судовий збір, справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13 квітня 2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501311817. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 79073.41 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. По-скільки відповідач не погашає заборгованість, АТ «Сенс Банк» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином\~рекомендованим повідомленням вих..№R067028704710 (а.с.105-106), яке повернулося із відміткою «адресат відсутній», що відповідно постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18 (61-185св23) вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін за наявними матеріалами справи (а.с.4), заява представника позивача про проведення судового засідання у відсутність представника позивача та про підтримання позовних вимог у повному обсязі за вхід.№7222 від 17.11.2025 (а.с.108-110). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.100-102), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених\~судом письмових\~доказів:\~заяви (Акцепт)\~№248.501311817.111\~про прийняття\~пропозиції укласти\~договір страхування\~від 13.04.2021\~(а.с.6);\~Оферти на\~укладання угоди\~про надання\~кредиту №501311817\~від 13.04.2021\~(а.с.7);\~паспорту споживчого\~кредиту (а.с.8);\~довідки про\~систему гарантування\~вкладів фізичних\~осіб (а.с.8\~на зворотній\~стороні);\~Акцепт пропозиції\~на укладання\~угоди про\~надання кредиту\~№501311817\~від 13.04.2021 (а.с.9); графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг від 13.04.2021 (а.с.9 на зворотній стороні) судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, за якими кредитодавець зобов`язався надати та надав грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Із копії меморіального ордеру №191286945 від 13.04.2021 (а.с.10)\~судом встановлено, що на рахунок [NUMBER] отримувач [PERSON] , АТ «Сенс Банк» 13.04.2021 перераховано 35000 грн. кредиту, за кредитним договором №501311817 від 13.04.2021. Із копії виписки по особовим рахункам з 13.04.2021 по 16.09.2025 (а.с.11-36) судом встановлено, що 13.04.2021 АТ «Сенс Банк» видав кредит у сумі 35000.00 грн. [PERSON] , яка з 13.04.2021 по 15.05.2023 користувалася кредитними коштами. Із копії розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.37-38) судом встановлено, що станом на 16.09.2025 [PERSON] має заборгованість перед АТ «Сенс Банк» у сумі 79073.41 грн., 24.04.2023 та 15.05.2023 відповідач здійснила останню часткову оплату на погашення заборгованості у сумі 1739.02 грн. та 0.39 коп. Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого19.01.1999 (а.с.39-41) судом встановлено, що відповідач [PERSON] народилася [INFO] в селі Брониця Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрована по [ADDRESS] . Із копії Вимоги про усунення порушень від 03.04.2025 (а.с.42) судом встановлено, що АТ «Сенс Банк» повідомив [PERSON] що станом на 24.03.2025 загальна сума заборгованості становить 72246.27 грн. В разі не сплати АТ «Сенс Банк» змушений буде звернутись до суду з метою стягнення заборгованості. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12\~ЦПК\~України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи зі змісту ст.\~22\~\~ЗУ\~«Про\~платіжні\~системи\~та\~переказ\~коштів\~України» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер. Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по рахунку, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 75/35/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19. Матеріали справи\~\~містять меморіальний\~ордер,\~розрахунок\~ заборгованості за кредитним договором та виписку з особового рахунка, в яких зазначено про те, що тіло кредиту за договором від 13.04.2021 складає 35000,00 грн., а також підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів 13 квітня 2021 року. Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 35000,00 грн. 13.04.2021(а.с.10). Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 79073.41 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №2770 від 13.10.2025, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422.40 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422.40 грн.

Outcome: approved