Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі- позивач, ТОВ «Споживчий центр») Сарана А.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі- відповідач), з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 08.09.2024-100002132 від 08.09.2024 року у розмірі 21700,00 грн, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Позов мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 08.09.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 08.09.2024- 100002132, відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00 грн., строком на 140 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перахувавши грошові кошти на карту споживача №5375-41ХХ-ХХХХ-6434. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 21700,00 грн, чим порушує права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві є прохання проводити розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.6зв.). Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Надав до суду заяву де просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Процесуальні дії у справі. Ямпільський районний суд Сумської області своєю ухвалою від 22.10.2025 року відкрив провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.39). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» надало 08.09.2024 для ознайомлення [PERSON] письмову пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) яка за із застереженням, не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 ЦК України, ні публічним договором в розумінні ст.633 ЦК України. (а.с.15-21). У вказаній пропозиції зазначено що кредит надається на умовах викладених у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. Крім того позивач долучив до позовної заяви копію заявки кредитного договору № 08.09.2024- 100002132 від 08.09.2024 відповідно до якої відповідач (позичальник) [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , який зазначив місце свого мешкання: [ADDRESS] , реквізити належного позичальнику платіжного засобу для надання коштів позичальнику: 5375-41ХХ-ХХХХ-6434. Згідно з умов кредитного договору № 08.09.2024-100002132 від 08.09.2024, кредит надається на таких умовах: сума 7000,00 грн; строк на який надається кредит: - 140 днів до 25.01.2025 року; процентна ставка фіксована 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту і становить 1400,00 грн. Розмір та черговість платежів зазначені у графіку платежів, а відповідно до п.14 орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складає 15559,14 грн, загальні витрати за споживчим кредитом дорівнює 8559,14 грн (а.с.18-19). [PERSON] надіслав підписану 08.09.2024 о 18:56 електронним підписом (електронний ідентифікатор Е111) форму відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 08.09.2024-100002132 (кредитної лінії), що підтверджує що відповідач ознайомився і погодився із умовами кредитного договору (оферти), підтвердив, що приймає (акцептує) пропозицію про укладання договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 08.09.2024-100002132 від 08.09.2024, з якими попередньо ознайомився (а.с.19-19зв.). Згідно з додатку до кредитного договору сформованого 08.09.2024 убачається, що [PERSON] , під час укладення кредитного договору № 08.09.2024- 100002132 надав ТОВ «Споживчий центр» всю інформацію стосовно себе (адреса реєстрації, адреса проживання, дату і місце народження, паспортні дані) (а.с.20зв.). Зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] відбулось через систему іPay.ua, 08.09.2024 18:56:31 на суму 7000,00 грн, призначення платежу видача за договором кредиту № 08.09.2024-100002132, що підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.10.2025 (а.с.10). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 08.09.2024-100002132 від 08.09.2024 року, заборгованість [PERSON] складає 21700,00 гривень, з яких: основний борг - 7000,00 гривень; проценти - 9800,00 гривень 1400,00 комісія за надання, 3500,00 неустойка (а.с.11). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. Судом установлено, що 08.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 08.09.2024-100002132, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 21700,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Добровільно відповідач суму заборгованості не повертає, під час розгляду цієї справи позов визнав, заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості по ньому суду не висловив, доказів про відсутність заборгованості у розмірах, вказаних у розрахунку, суду ним також не надано, а тому суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим і його необхідно задовольнити. Щодо судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved