Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Брайт-К» Кононов І.К. звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Брайт-К» заборгованість за Кредитним договором №5/2888357 від 27.05.2019 року в розмірі 71 178,30 гривень та витрати на оплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 27.05.2019 року між [PERSON] та Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений комплексний договір №5/2888357, відповідно до якого (п.1.1. Кредитного договору) Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 105 750,60 гривень строком на 60 місяців з 27.05.2019 року по 26.05.2024 року. Банк виконав свої обов`язки за Кредитним договором № 5/2888357 від 27.05.2019 року належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком Позичальника. Відповідач наразі порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 Кредитного договору не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту. 18.12.2024 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 18.12.2024 року, 20.12.2024 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №5/2888357 від 27.05.2019 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за Кредитним договором. У зв`язку з несплатою Відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4. Правил 25.02.2025 року за вих. №5763 Відповідачу було направлено Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 20.12.2024 року. Зазначене Повідомлення залишилось Позичальником невиконаним. На дату відступлення (20.12.2024) заборгованість за Кредитним договором становила 70 553,78 гривень, яка складалась з: строкова заборгованості за тілом кредиту 0,00 гривень; прострочена заборгованості за тілом кредиту 17 138,57 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 26,18 гривень;- заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 27 128,15 гривень; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 0,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 26 260,88 гривень. За період з 20.12.2024 по 18.04.2025 було нараховано: проценти за користування кредитом 624,52 гривень; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 0,00 гривень. За період з 20.12.2024 по 18.04.2025 боржником добровільно платежі не сплачувались. Загальна заборгованість Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору №5/2888357 від 27.05.2019 року становить 71 178,30 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 17 138,57 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 27 778,85 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 26 260,88 гривень. Ухвалою Дергачівський районний суд Харківської області від 04.06.2024 відкрито провадження по даній цивільній справі; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем [PERSON] надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона вважає несправедливими положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. АТ «Креді Агріколь банк»» було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено письмово про всю необхідну інформацію щодо умов Договору про надання кредиту №5/28888357. Вважає, що позивач та третя особа скористались тим, що Відповідачу об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а Позивач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо щомісячної оплати за обслуговування кредиту і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Встановлення АТ «Креді агріколь банк» в Кредитному договорі обов`язку позичальника по сплаті комісії за обслуговування кредиту та інших ніж плата за користування кредитними коштами є несправедливими та незаконними. 3 графіка платежів з урахуванням вартості всіх супутніх послуг вбачається, що під час користування кредитом за період з моменту укладення договору до дати повернення кредиту [PERSON] щомісячно має, серед іншого, сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредиту. За період дії договору. Загальна сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості має становити 145 935, 60 грн. Плата за послуги, які надаються банком позичальнику, (в тому числі і комісії за обслуговування кредиту, за розрахунково-касове обслуговування), повинна бути розумною та пропорційною, відповідати обсягу та характеру виконаної банком роботи під час надання такої послуги. Відповідно інформації на сайті АТ «Креді Агріколь банк» Публічна пропозиція на укладення Договору на комплексне банківське обслуговування, що діяла на момент укладення кредитного договору не передбачає оплати розрахунково-касового обслуговування так як це передбачено п. 1.3.2. Кредитного договору. Згідно даних, розміщених на сайті там відсутнє будь-яке розумне аргументування зі сторони Позивача, щодо п 1.3.2. договору обслуговування кредитної заборгованості Встановлення у пункті 1.3.2 Кредитного договору щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не може вважатися самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником. Умови Кредитного Договору, що встановлюють плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 145 935, 60 грн. є надуманими, оскільки вводить в оману споживачів послуг (позичальників) по кредитах та відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" і містить ознаки нечесної підприємницької (банківської) практики. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Сторони погодили суму договору у розмірі 105 750,60 (сто п`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 60 коп.) гривень (п. 1.1 Договору), строк дії Договору 60 місяців (п. 1.1 Договору) тобто до 26.05.2024 року. 3 Додатку № 1 до Договору №5/28888357 вбачається, що датою повернення позики та сплати нарахованих процентів є 26.05.2024 року; сума позики, що підлягає поверненню, складає 105 750,60 грн.; сума нарахованих процентів, що підлягає поверненню, складає 32205,92 грн. Разом до сплати 137 956,52 (сто тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 52 коп.) грн. Відтак, у межах строку кредитування (з 27.05.2019 року по 26.05.2024 року) відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві позичені кошти і сплачувати проценти. Відповідно до умов Кредитного Договору №5/28888357 строк кредитування був погоджений сторонами та становив 60 місяців. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому Кредитним Договором №5/28888357, матеріали справи не містять. Вважає, що не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування, як це передбачено Кредитним договором №5/28888357. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Так, усі відсотки, нараховані первісним кредитором після 26.05.2024 року відповідач вважає незаконними. Окрім цього, ТОВ «ФК «Брайт-К», право вимоги до якого перейшло вже після закінчення строку договору, а саме 20.12.2024 року, незаконно нараховує ще 624,52 гривні за користування кредитом. Згідно виписки по рахунку АТ «Креді агріколь банк» понад встановлений кредитним договором строк дії договору нарахував відсотки за користування кредитним договором у розмірі 984,50 грн, які були виведені в прострочену заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Просить відмовити ТОВ «ФК «Брайт-К» в позовних вимогах в частині нарахованої комісії за обслуговування кредиту в сумі - 26 260,88 грн; відсотків за користування кредитом в сумі - 624,52 грн, що нараховані ТОВ «ФК «Брайт-К» поза строком дії договору; відсотків за користування кредитом в сумі - 984,50 грн, що нараховані АТ «Креді Агріколь банк» поза строком дії договору. Представником позивача надано відповідь на відзив, відповідно до якого у зв`язку із відмовою Відповідача від визнання обставин законності нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості на підставі п. 1.3.2. Кредитного договору надано до суду копію паспорту споживчого кредиту, підписаного Відповідачем перед укладенням Кредитного договору, який містить докази погодження зі споживачем переліку послуг та сам перелік послуг, за які встановлюється плата у розмірі 2,30% від початкової суми кредиту, при цьому перелік послуг значно ширший за перелік послуг, надання яких повинно здійснюватися безкоштовно, також відсутнє обмеження щодо надання цих послуг на вимогу споживача не більше одного разу на місяць. Позивач надав докази законності нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості на підставі п. 1.3.2. Кредитного договору та відсутності підстав для визнання нікчемними умов п. 1.3.2. Кредитного договору, які просив приєднати до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення у випадку прийняття судом відмови Відповідача від визнання законною нарахування зазначеної вище комісії. Паспорт споживчого кредиту доводить дотримання банком процедури укладення договору про споживчий кредит та відсутність підстав для визнання нікчемним п. 1.3.2 Кредитного договору на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»). 26.06.2025 відповідач, [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Брайт-К», третя особа АТ «Креді Агріколь банк» про захист прав споживачів. Просила суд визнати недійсним з моменту укладення договору п. 1.3.2. Договору про надання кредиту №5/2888357, що передбачає нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором укладеним між нею, [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Брайт-К»; здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахування грошових коштів сплачених в рахунок комісії за обслуговування кредитної заборгованості на суму - 34 051, 64 грн, в рахунок простроченої заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 56 435,96 грн в рахунок погашення суми тіла кредиту. Ухвалою Дергачівський районний суд Харківської області від 01.07.2025 постановлено про перехід від розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та продовжено розгляд справи зі стадії підготовчого засідання; призначено підготовче засідання на 04 серпня 2025 року о 11 год. 00 хв. Ухвалою Дергачівський районний суд Харківської області від 04.08.2025 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Брайт-К», третя особа АТ «Креді Агріколь банк» про захист прав споживачів; зустрічну позовну заяву повернуто відповідачу [PERSON] ; підготовче провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Брайт-К» до [PERSON] , третя особа Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити; призначено справу до судового розгляду. До суду надійшла заява представника позивача про підтримання позовних вимог в повному обсязі та клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3\~ст.211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині нарахованих відсотків та комісії. Просила відмовити у цій частині. Представник третьої особи, АТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення. Суд, дослідивши доводи представника позивача, заперечення відповідача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 27.05.2019 року між [PERSON] та Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений комплексний договір №5/2888357, відповідно до якого (п.1.1. Кредитного договору) Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 105 750,60 гривень строком на 60 місяців з 27.05.2019 року по 26.05.2024 року. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору), надалі Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № 290950005524024 в Банку. Відповідно до п.2.2. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в День повернення кредиту. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору встановлено, що Позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до п.2.6. Кредитного договору встановлено, що Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Відповідно до п.6.1 Кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Банк виконав свої обов`язки за Кредитним договором № 5/2888357 від 27.05.2019 року належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком Позичальника. Відповідач порушила умови п. 1.1 та п. 2.2 Кредитного договору не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту. 18.12.2024 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 18.12.2024 року, 20.12.2024 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №5/2888357 від 27.05.2019 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за Кредитним договором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до п.2.3.4. Правил встановлено, що у разі несплати Позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно з умовами Кредитного договору протягом 30 днів, Банк направляє Позичальнику письмове Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій. У зв`язку з несплатою Відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4. Правил 25.02.2025 року за вих. №5763 Відповідачу було направлено Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 20.12.2024 року. Зазначене Повідомлення залишилось Позичальником невиконаним. Відповідно до п.2.3.5. Правил встановлено, невиконання Позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення Повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення Кредитного договору, і не укладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам Банку, дає право Банку вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. У цьому випадку Банк направляє Позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу. У зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення Повідомлення на підставі п. 2.3.5. Правил 18.04.2025 року за вих. № 6293 Відповідачу було направлено Вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. Відповідно до п.2.3.6. Правил встановлено, якщо Позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової Вимоги Банком, не виконає Вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, Банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно Позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. Зазначену Вимогу Позичальник не виконав. На дату відступлення заборгованість за Кредитним договором становила 70 553,78 гривень, яка складалась з: строкової заборгованості за тілом кредиту 0,00 гривень; прострочена заборгованості за тілом кредиту 17 138,57 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 26,18 гривень; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 27 128,15 гривень; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 0,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 26 260,88 гривень. За період з 20.12.2024 по 18.04.2025 було нараховано: проценти за користування кредитом 624,52 гривень; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 0,00 гривень. За період з 20.12.2024 по 18.04.2025 боржником добровільно платежі не сплачувались. Згідно наданого розрахунку загальна заборгованість Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору №5/2888357 від 27.05.2019 року становить 71 178,30 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 17 138,57 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 27 778,85 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 26 260,88 гривень. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України.) Згідно з вимогами\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до положень статей\~512,\~513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1\~статті 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Зважаючи, що сторонами було погоджено істотні умови кредитного договору №5/2888357 від 27.05.2019, на виконання якого [PERSON] отримала від АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» кредитні кошти, що підтверджено матеріалами справи, які своєчасно повернуто не було, що призвело до утворення заборгованості, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості в розмірі 17138,57 грн, а також процентів за користування кредитом в розмірі 26143,65 грн (нарахованих в межах строку кредиту з 27.05.2019 по 26.05.2024). Так,\~відповідно до\~умов Кредитного\~Договору №5/28888357\~строк кредитування\~був погоджений\~сторонами та\~становив 60\~місяців (з 27.05.2019 по 26.05.2024). Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому Кредитним Договором №5/28888357, матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування, як це передбачено Кредитним договором №5/28888357. Згідно виписки по рахунку АТ «Креді агріколь банк» понад встановлений кредитним договором строк дії договору нарахував відсотки за користування кредитним договором у розмірі 984,50 грн. Вказана сума не підлягає стягненню з відповідача. Крім того стягнення процентів за користування кредитом в сумі 624,52 грн., не підлягають стягненню з відповідача, оскільки нараховані за період з 20.12.2024 по 18.04.2025, тобто після укладення договору відступлення прав вимоги. Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). Вище зазначена правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 викладена правова позиція стосовно того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором - строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Також суд вважає, що ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» у встановленому законом порядку набуло права вимоги до відповідача. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України, ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. А тому наявні підстави для стягнення суми боргу за тілом кредиту в розмірі 17138,57 грн, а також процентів за користування кредитом в розмірі 26143,65 грн (нарахованих в межах строку кредиту з 27.05.2019 по 26.05.2024). Щодо позовної вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 26260,88 грн, суд зазначає наступне. Частиною четвертою\~статті 42 Конституції України\~передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями ч.1 ст.55\~Закону\~України\~«Про банки\~і\~банківську\~діяльність» \~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано положеннями ч. 3\~ст.\~13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 47\~Закону\~України\~«Про банки\~і\~банківську\~діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятої статті 12\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №\~496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про\~споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що «згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується також з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про\~споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі№ 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.» Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, положення Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21, від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з комісії в розмірі 26260,88 грн. Таким чином, позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню, а саме в загальному розмірі 43279,22 грн, з яких 17138,57 грн заборгованість за тілом кредиту; 26143,65 грн \~заборгованість за процентами. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1472,91 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (43279,22 грн * 2422,40 грн / 71178,30 грн). Відповідно до\~ст. 259 ЦПК України\~суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Враховуючи викладене та

Outcome: partial