Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Заступник керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Харлапов Андрій Михайлович, діючи в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації, Міністерства оборони України, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево, Військова частина [NUMBER] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] , Ужгородська міська рада, в якому просить усунути перешкоди власнику - державі в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони, а саме: земельною ділянкою площею 0,0316 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 загальною площею 0,0682 га, що належить [PERSON] та накладається на земельну ділянку площею 18,47 га з військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом: скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 Державному земельному кадастрі із закриттям Поземельної книги; зобов?язання [PERSON] повернути власнику - державі в особі Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку, що накладається на землі оборони, площею 0,0316 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 загальною площею 0,0682 га., а також стягнути судові витрати у розмірі 4\~844, 80 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до Державного акту від 04.05.1981 №1, виданого на підставі рішення Ужгородського міськвиконкому від 09.01.1953 №001, за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве закріплено на праві постійного користування 50,61 га земель в межах доданого плану, у тому числі територія військового містечка № [NUMBER] загальною площею 18,47 га, за адресою: [ADDRESS] , на якій на теперішній час дислокується військова частина [NUMBER] . Попри це, за рішеннями Ужгородської міської ради значна частина земельної ділянки загальною площею 18,47 га, що відноситься до території військового містечка № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , була безпідставно та неправомірно відведена під розміщення індивідуальної житлової забудови та, з цією метою, розділена на менші земельні ділянки з подальшою (відчуженням) у приватну власність окремих фізичних осіб у порядку безоплатної приватизації. Так, зокрема, рішенням Ужгородської міської ради від 27.10.2010 №1638 затверджено відповідний проєкт відведення та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 площею 0,0682 га. На підставі рішення Ужгородської міської ради від 27.10.2010 №1638 [PERSON] видано державний акт серії ЯЛ №772840 від 29.06.2011 на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 площею 0,0682 га із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, Ужгородська міська рада протиправно змінила цільове призначення землі, що відноситься до складу земель оборони, та відчужила поза межами своїх повноважень державне майно всупереч вимог законодавства. Та обставина, що зазначена земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , яка перебуває на обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево, належить до земель оборони та використовується для розміщення військової частини [NUMBER] підтверджується висновком експерта за результатами комплексної земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, проведеної в ході досудового розслідування кримінального провадження №42018070210000028 від 26.04.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України, а саме: висновком експерта від 29.10.2020 №1070/1071 визначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 частково накладається на землі надані у безстрокове користування Мукачівської КЕВ для державних потреб, площа накладення становить - 0,0316 га, тоді як загальна площа цієї земельної ділянки становить 0,0682 га. Враховуючи зазначене, преюдиційними для цієї справи обставинами є те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 частково належить до складу земель оборони та вибула з державної власності поза волею титульного володільця усупереч нормативно регламентованій процедурі, у зв?язку з чим ці обставини не потребують повторного дослідження та доведення під час судового розгляду цього позову. Разом із цим, під час забезпечення реального виконання судового рішення у справі №308/15142/18, на підставі відомостей, отриманих КЕВ м. Мукачево від державного реєстратора, Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону було виявлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 належить не [PERSON] , як вказано в цьому судовому рішенні, а перебуває у власності зовсім іншої особи, а саме [PERSON] . Так, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 19.10.2023 №69812374 відмовлено КЕВ м. Мукачево у проведенні реєстраційних дій через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме у зв?язку з тим, що згідно відомостей з Державного земельного кадастру право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 зареєстроване за [PERSON] , а в поданому рішенні суду витребовується земельна ділянка від [PERSON] . Разом із цим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна взагалі відсутні будь-які відомості про речові (майнові) права на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою. Відсутність належним чином зареєстрованих відомостей про речові права на спірну земельну ділянку унеможливила своєчасне виявлення тієї обставини, що саме [PERSON] є її титульним володільцем, через що останній не був залучений до участі у судовому розгляді справи №308/15142/18. Також позивач вказує на те, що тільки в квітні 2024 року, у ході досудового розслідування кримінального провадження №12024070000000147 від 28.03.2024, яке було виділено з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №42018070210000028 від 26.04.2018, Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону було встановлено наступне: 27.03.2012 [PERSON] , як представник продавця, який діє від імені громадянина [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , як покупець, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 площею 0,0682 га (682 кв.м.), який було посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за №510. Отже, вже на момент звернення прокурора до суду з відповідним позовом у 2018 році, розгляду судової справи протягом 2018-2022 роках, а також прийняттям вищевказаного судового рішення, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127, яка частково відноситься до земель оборони, вже не перебувала у володінні особи, що була відповідачем у справі №308/15142/18, тобто у володінні [PERSON] , оскільки він відчужив цю земельну ділянку [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. За наведених обставин, позивач зазначає, що з огляду на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 площею 0,0682 га частково накладається на землі оборони за адресою [ADDRESS] , надані відповідно до Державного акту від 04.05.1981 №1 у постійне користування KEB м. Мукачево, є необхідність в усуненні перешкод у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги, оскільки при формуванні спірної земельної ділянки, як об?єкта цивільних прав, не враховано приналежність і частини до земель оборони, які можуть перебувати виключно в державній власності. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 18.11.2025 року: прокурор в судове засідання не з`явився, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. представник позивача Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації в судове засідання не з`явився, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності у якому зазначила, що повністю підтримує позицію прокуратури. представник позивача Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення судового засідання не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, повідомлявся у встановленому законом порядку, поштові відправлення про виклик [PERSON] повертаються на адресу суду за відсутністю адресату за вказаною адресою без вручення. представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача «Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево» в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача «Військова частина [NUMBER] » в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача «Ужгородська міська рада» в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, повідомленні у встановленому законом порядку. За змістом\~статті 280 ЦПК України\~суд не\~може ухвалити\~заочне рішення\~у справі\~у разі\~якщо позивач\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи,\~а тому\~враховуючи,\~що відповідач\~будучи належним\~чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання не з`являється, відзиву на позов не надав, а позивач своєї згоди на ухвалення заочного рішення не надав, суд уважає, що відсутні підстави для ухвалення заочного рішення у справі та враховуючи, ч.8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: відповідно до Державного акту від 04.05.1981 №1, виданого на підставі рішення Ужгородського міськвиконкому від 09.01.1953 №001, за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве закріплено на праві постійного користування 50,61 га земель в межах доданого плану, у тому числі територія військового містечка № [NUMBER] загальною площею 18,47 га, за адресою: [ADDRESS] , на якій на теперішній час дислокується військова частина [NUMBER] . Попри це, за рішеннями Ужгородської міської ради значна частина земельної ділянки загальною площею 18,47 га, що відноситься до території військового містечка № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , була безпідставно та неправомірно відведена під розміщення індивідуальної житлової забудови та, з цією метою, розділена на менші земельні ділянки з подальшою (відчуженням) у приватну власність окремих фізичних осіб у порядку безоплатної приватизації. Також встановлено, що рішенням Ужгородської міської ради від 27.10.2010 №1638 затверджено відповідний проєкт відведення та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 площею 0,0682 га. На підставі рішення Ужгородської міської ради від 27.10.2010 №1638 [PERSON] видано державний акт серії ЯЛ №772840 від 29.06.2011 на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 площею 0,0682 га із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, Ужгородська міська рада протиправно змінила цільове призначення землі, що відноситься до складу земель оборони, та відчужила поза межами своїх повноважень державне майно всупереч вимог законодавства. Та обставина, що зазначена земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , яка перебуває на обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево, належить до земель оборони та використовується для розміщення військової частини [NUMBER] підтверджується висновком експерта за результатами комплексної земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, проведеної в ході досудового розслідування кримінального провадження № 42018070210000028 від 26.04.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України, а саме: висновком експерта від 29.10.2020 №1070/1071 визначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 частково накладається на землі надані у безстрокове користування Мукачівської КЕВ для державних потреб, площа накладення становить - 0,0316 га, тоді як загальна площа цієї земельної ділянки становить 0,0682 га. Разом із цим, під час забезпечення реального виконання судового рішення у справі №308/15142/18, на підставі відомостей, отриманих КЕВ м. Мукачево від державного реєстратора, Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону було виявлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 належить не [PERSON] , як вказано в цьому судовому рішенні, а перебуває у власності зовсім іншої особи, а саме [PERSON] . Так, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 19.10.2023 №69812374 відмовлено КЕВ м. Мукачево у проведенні реєстраційних дій через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме у зв?язку з тим, що згідно відомостей з Державного земельного кадастру право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 зареєстроване за [PERSON] , а в поданому рішенні суду витребовується земельна ділянка від [PERSON] . Разом із цим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна взагалі відсутні будь-які відомості про речові (майнові) права на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою. Відсутність належним чином зареєстрованих відомостей про речові права на спірну земельну ділянку унеможливила своєчасне виявлення тієї обставини, що саме [PERSON] є її титульним володільцем, через що останній не був залучений до участі у судовому розгляді справи №308/15142/18. Також встановлено, що тільки в квітні 2024 року, у ході досудового розслідування кримінального провадження №12024070000000147 від 28.03.2024, яке було виділено з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №42018070210000028 від 26.04.2018, Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону було встановлено наступне: 27.03.2012 [PERSON] , як представник продавця, який діє від імені громадянки [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , як покупець, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 площею 0,0682 га (682 кв.м.), який було посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за №510. Отже, судом встановлено, що вже на момент звернення прокурора до суду з відповідним позовом у 2018 році, розгляду судової справи протягом 2018-2022 роках, а також прийняттям вищевказаного судового рішення, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127, яка частково відноситься до земель оборони, вже не перебувала у володінні особи, що була відповідачем у справі №308/15142/18, тобто у володінні [PERSON] , оскільки він відчужив цю земельну ділянку [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.ст.12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Таким чином, у сфері земельних відносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). Так, за правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України, завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу та основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад і держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. За приписами статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на низку категорій, серед яких окремо зазначені землі оборони. Землі оборони становлять окрему категорію земель, до якої згідно зі статтями 65, 77 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про використання земель оборони» та статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України», відносяться земельні ділянки надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об?єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Згідно з частиною 4 статті 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, серед інших категорій, належать землі оборони. Так, зі змісту статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, е державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Порядок відчуження військового майна визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»). За статтями 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин установ, закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України (військові частини); військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються в постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України. Частиною першою статті 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Поряд із цим, особливості користування земельними ділянками, наданими для потреб Збройних Сил України, визначені Положенням про порядок надання в користування земель для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженим наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.997. Відповідно до пункту 44 цього Положення за відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України. Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України (пункт 45 Положення). Таким чином, вказаним Положенням передбачено певну процедуру відмови від користування землею, наданою для потреб Збройних Сил України, за відсутністю потреби та передачі цієї землі місцевим органам влади згідно зі статтею 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990, яка встановлювала підстави припинення права користування землею. Аналогічні правові норми, які встановлюють підстави припинення права користування земельною ділянкою, містяться у статті 141 Земельному кодексі України від 25.10.2001. Відповідно до частини п?ятої статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Отже, істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, закріпленими за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі їх у власність або користування третім особам, в тому числі територіальним громадам, є надання на це згоди Міністерством оборони України. Проте, судом під час розгляду справи №308/15142/18 достеменно встановлено, що вказана процедура відмови оборонним відомством від права постійного користування спірною земельною ділянкою у спірних правовідносинах дотримана не була. Більше того, Міністерству оборони України до моменту внесення прокуратурою 26.04.2018 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення №42018070210000028 за частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України та скерування відповідних звернень і запитів, у тому числі в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», взагалі не було відомо про факт вибуття з державної власності частини земельної ділянки військового містечка N?43 площею 18,47 га, яка внаслідок неправомірних дій та рішень органу місцевого самоврядування була подрібнена на менші земельні ділянки із визначеним цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва та, в подальшому, передана в порядку безоплатної приватизації у приватну власність 23-х різних фізичних осіб. Таким чином, перебування спірної земельної ділянки у приватній власності та наявність відомостей про таке право в Державному земельному кадастрі, порушує інтереси держави та унеможливлює формування цілісної території військового містечка № [NUMBER] загальною площею 18,47 га, як об?єкта цивільних прав, що належить до державної форми власності, а також перешкоджає у реалізації державі від імені Українського народу усіх повноважень власника земель оборони. Як вбачається з відомостей Державного земельного кадастру та відповідно до висновку експерта від 29.10.2020 №1070/1071 сформована земельна ділянка площею 0,0682 га з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 включає в себе частину площею 0,0316 га, яка належить до земель оборони. Разом із цим земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 зареєстрована в Державному земельному кадастрі, як така, що належить до категорії земель житлової забудови з цільовим призначенням - 02.01 «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» та перебуває в приватній власності відповідача. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. Положеннями частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Також згідно з частиною 13 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об?єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За наведених обставин, подальша наявність відомостей у Державному земельному кадастрі щодо перебування земельної ділянки площею 0,0682 га з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127, частина якої площею 0,0316 га належить до земель оборони, у приватній власності порушуватиме принципи об?єктивності, достовірності, відомостей унеможливить порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати частина спірної земельної ділянки. При зверненні до суду з цим позовом прокурором обрано такий спосіб захисту, який може відновити інтереси держави та попередити загрозу порушення права на земельну ділянку державної власності, якій присвоєно кадастровий номер 2110100000:35:001:0127, а саме усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нею шляхом скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки. Враховуючи викладене, наявність державної реєстрації права приватної власності у Державному земельному кадастрі на ділянку площею 0,0682 га з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127, частина якої площею 0,0316 га належить до земель оборони, не позбавляє права володіння землями оборони дійсного власника, тобто державу, але створює перешкоди у здійсненні власником в особі уповноважених органів державної влади охоронюваного законом права користування своїм майном. З метою забезпечення реальної та безперешкодної можливості державі реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, відомості про яку містяться у Державному земельному кадастрі. Згідно з частиною 6 статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Частиною 4 статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. При цьому скасування реєстрації земельної ділянки є ефективним способом захисту порушених прав держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки і надає можливість державі в особі уповноважених органів державної влади в подальшому сформувати земельну ділянку з визначенням її цільового призначення «землі оборони». Подібні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 484/629/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2023 у справі № 554/10517/16-ц (провадження № 14-76ц22) зазначено, що:«Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України), але, зберігаючи об?єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини 5 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Виконання такого обов?язку пов?язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі N? 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі N? 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі N? 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 04.07.2023 у справі N? 233/4365/18 (пункт 31)). Враховуючи вищенаведене, оскільки спірна земельна ділянка, яка частково накладається на землю військового містечка № [NUMBER] , що належить до земель оборони, то задля забезпечення державі в особі Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації та Міністерства оборони України реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо земельної ділянки військового містечка № [NUMBER] , а також створення реальної можливості для її формування, як об?єкта цивільних прав, необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0682 га з кадастровим номером 2110100000:35:001:0127 з припиненням речових прав на цю ділянку, відомості про які містяться в Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно з ст. 12 ЦПК України,\~\~цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. \~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами: Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 4 844 грн. 80 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 1486 від 15.10.2024 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуюче викладене з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved