Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

В квітні 2025р. до Подільського районного суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості звернулося Акціонерне товариство «Кредобанк», в якому просило стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 555 032,76 грн.. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 6 серпня 2021р. [PERSON] уклав з позивачем Акціонерним товариством «Кредобанк» кредитний договір №42669/2021. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит, а позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит та виплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені договором платежі в строки, встановлені договором. Як зазначає у позовній заяві позивач, банк видав позичальнику кредит в розмірі 1124321,83 грн. строком до 5 серпня 2024р. із встановленою процентною ставкою за користування кредитом 0,01% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 6 серпня 2021р. між банком Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] ) було укладено Договір поруки №2669/2021-2, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов`язань в повному обсязі. Поручитель зобов`язалася сплатити кредитору заборгованість позичальника протягом 7 календарних днів з моменту невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. У позовній заяві позивач зазначає, що 19 липня 2023р. між банком та позичальником було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору від 6 серпня 2021р., яким продовжено строк кредитування до 5 лютого 2025р.. Посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору сторонами було передбачено право, у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, звернення із вимогою про дострокове погашення кредиту, банк звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 555032,76 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 6 травня 2025р. було відкрито провадження у даній справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 2 червня 2025р. через систему «Електронний суд» від представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» надійшла заява, у якій представник просив справу розглядати без участі представника позивача. 9 червня 2025р. до суду надійшли документи від представника відповідачки [PERSON] на підтвердження факту зміни нею прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 99). 13 червня 2025р. від представника відповідачки [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву. У Відзиві представник відповідача зазначив, що відповідачка [PERSON] визнає факт укладення Кредитного договору № 42669/2021 від 06.08.2021 та Договору поруки № 42669/2021/2 від 06.08.2021, однак, вважає, що позовна вимога про стягнення з неї солідарно заборгованості за Кредитним договором у повному обсязі задоволенню не підлягає, із огляду на припинення поруки в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України. У Відзиві звертає увагу на такі дати та події: - 06.08.2021 - укладення Кредитного договору, істотні умови: розмір кредиту: 1124321,83 грн; строк повернення: до 05.08.2024; фіксована процентна ставка: 0.01 % річних; проценти за користування кредитом: 175,82 грн.; - 06.08.2021 - укладення Договору поруки, погоджені умови поруки: сума кредиту: 1124321,83 грн; строк повернення кредиту (до): 05.08.2024; фіксована процентна ставка: 0.01 % річних; - 05.07.2022 - укладення між Позивачем та [PERSON] . Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору, внесення змін до істотних умов Кредитного договору: зміна порядку погашень [PERSON] кредиту, шляхом підписання нового графіку платежів, строк повернення кредиту - той же; проценти за користування кредитом: 159,03 грн; -19.07.2023 - укладення між Позивачем та [PERSON] . Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, внесення змін до істотних умов Кредитного договору: зміна порядку погашень [PERSON] кредиту, шляхом підписання нового графіку платежів та встановлення нового строку повернення кредиту - до 05.02.2025. Представник відповідача зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Відповідно до п. 4.7 Договору поруки встановлений сторонами строк поруки (дія договору поруки) припиняється через три роки від настання строку виконання основного зобов`язання. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Вважає, що фактично основне зобов`язання за Кредитним договором повинно було виконуватися [PERSON] частинами з чітко визначеним частинами (сумами), які повинні були вноситися на рахунок Позивача у встановлені додатком строки; відповідно до п. 4.1 Кредитного договору - повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними частинами протягом усього строку кредитування відповідно до Графіку погашення заборгованості. Відповідно до відомостей, що зазначені на сайті Судової влади України, позовна заява позивача надійшла до Подільського районного суду міста Києва 30.04.2025. Відповідно до Додатку № 1 [PERSON] повинен був здійснити наступні платежі до 30.04.2022: 06.08.2021 - 6000 грн. та 156557,00 грн; потім 6-го числа кожного місяця, починаючи з вересня 2021р. по квітень 2022р. - по 31236,00 грн; а всього до 06.04.2022, на суму 412 445,00 грн. Разом із тим, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] були здійснені наступні зарахування на виконання основного зобов`язання: жовтень 2021 року - 34990,32 грн; листопад 2021 року - 34290,92 грн; грудень 2021 року - 31640,91 грн; січень 2022 року - 31408,47 грн; лютий 2022 року - 31041,46 грн; березень 2022 року - 31691,73 грн; квітень 2022 року - 8492,77 грн, а всього до кінця квітня 2022 року, на суму 203556,58 грн. Таким чином, станом на кінець квітня 2022 року [PERSON] мав виконати частину зобов`язань перед Позивачем у розмірі 412445,00 грн. Враховуючи викладене вище, на думку [PERSON] , для неї в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України припиналася порука у розмірі 208888,42 грн., а тому і сума позову підлягає зменшенню до солідарного стягнення із неї у вказаному розмірі. У Відзиві представник відповідачки повідомляє суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він понесе і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 50 400,00 грн, які [PERSON] понесе на отримання професійної правничої (правової) допомоги у цій справі, що підтверджується Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №1-12/05/23від 12 травня 2023 року, Додатком № 14 до від 06 червня 2025 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 1-12/05/23 від 12.05.2023. Відтак, представник відповідачки просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення солідарно з [PERSON] 208888,42 грн., а також стягнути з АТ «КРЕДОБАНК» на користь [PERSON] судові витрати. 18 червня 2025р. від позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» надійшла Відповідь на відзив. Представник позивача у Відповіді на відзив вважав безпідставними посилання представника [PERSON] щодо припинення поруки в розмірі 208888,42 грн. Звертав увагу суду на те, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Умовами договору сплата відсотків за користування кредитом визначена місяцями до 6-го числа кожного місяця, починаючи з дати підписання кредитного договору. Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань, тобто, внесення щомісячних платежів, що входить до змісту зобов`язання, яке виникло на основі кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості в графі «сума заборгованості (прострочена)» у [PERSON] виникла перша прострочена заборгованість в період з 6 грудня 2023р. по 6 січня 2024р., отже саме з часу прострочення несплаченої заборгованості почав обчислюватися встановлений частиною 4 статті 559 ЦК України трирічний строк пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих платежів за кредитом, тобто такий строк розпочався з 7 січня 2024р.. Відтак, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання 30 червня 2025р. представник позивача та відповідачі не з`явилися, відповідач [PERSON] подав клопотання про відкладення судового засідання. Таке клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено до 17 вересня 2025р.. 16 вересня 2025р. до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання від представника відповідача [PERSON] - адвоката Бабенка Юрія Сергійовича. 17 вересня 2025р. у судове засідання учасники справи не з`явилися, суд відклав судове засідання до 17 листопада 2025р.. У судове засідання, призначене на 17 листопада 2025р. учасники справи не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, представники сторін отримали судові повістки в електронні кабінети. Зважаючи на те, що представник позивача просив розглядати справу без його участі, а відповідачі та їх представники у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 6 серпня 2021р. між [PERSON] та Акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено Кредитний договір №42669/2021, за умовами якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит та виплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені договором платежі в строки, встановлені договором. На підставі кредитного договору банк видав позичальнику кредит в розмірі 1124321,83 грн. строком до 5 серпня 2024р. із встановленою процентною ставкою за користування кредитом 0,01% річних. Відповідно до Додатку № 1 «Таблиця обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит» [PERSON] повинен був здійснити такі платежі: 06.08.2021 сплатити 6000 грн. за послуги нотаріуса; 06.08.2021 сплатити 156557,00 грн. за послуги страховика; потім 6 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2021р. сплачувати по 31 236,00 грн. щомісячно. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 6 серпня 2021р. між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] ) було укладено Договір поруки №2669/2021-2, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов`язань в повному обсязі. Поручитель зобов`язалася сплатити кредитору заборгованість позичальника протягом 7 календарних днів з моменту невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. 5 липня 2022р. між банком та позичальником [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору від 6 серпня 2021р., яким продовжено строк кредитування до 5 серпня 2024 р.. Додатком №1 до Додаткового договору №1 від 05.07.2022 до Кредитного договору було встановлено новий графік платежів на погашення заборгованості, відповідно до якого [PERSON] повинен був здійснювати кожного 6 числа місяця платежі у розмірі 12 400,00 грн. до червня 2023р., в подальшому - по 55152,00 до 5 серпня 2024р.. 19 липня 2023р. між банком та позичальником [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору від 6 серпня 2021р., яким сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежу, який буде додатком №1 до цього Додаткового договору. Сторони погодили, що за кредитним договором встановлюється термін повернення до 5 лютого 2025р.. Додатком №1 до Додаткового договору №1 від 19.07.2023 до Кредитного договору було встановлено новий графік платежів на погашення заборгованості, відповідно до якого [PERSON] повинен був здійснювати кожного 6 числа місяця платежі у розмірі 16500грн. до жовтня 2023р., в подальшому - по 45 024,00 грн. до 5 лютого 2025р.. Отже, 5 липня 2022 року та 19 липня 2023р. було змінено строк кредитування. При цьому, сума кредиту та обсяг зобов`язання поручителя не змінився; розмір щомісячних платежів [PERSON] було зменшено на 2022 р. та частину 2023р. до 12400 грн. щомісячно, а в подальшому з липня 2023 р. збільшено до 55152,00 грн. щомісячно, в подальшому зменшено до 45 024,00 грн. щомісячно впродовж періоду з листопада 2023 рок до 5 лютого 2025р.. Факт видачі кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру №44539206 від 6 серпня 2021р. та копією виписки по особливим рахункам за період з 6 серпня 2021 р. по 26 лютого 2025 р.. 21 січня 2025р. позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся до відповідача [PERSON] із досудовою вимогою про виконання договірних зобов`язань, в якій повідомив про невиконання умов кредитного договору протягом 349 днів, внаслідок чого станом на 21 січня 2025р. утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 562 047,87 грн., яку було запропоновано сплатити в період 30 календарних днів з моменту отримання даної письмової вимоги банку. 14 квітня 2025р. досудова вимога була направлена [PERSON] як поручителю за кредитним договором. Посилаючись на те, що у позасудовому порядку заборгованість за кредитним договором погашена не була, банк звернувся до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Вирішуючи питання про те, чи наявна заборгованість за кредитним договором, судом досліджено розрахунок заборгованості за договором кредиту від 06.08.2021 (а.с.30). Вбачається, що 6 січня 2024р. відповідачем [PERSON] не було внесено щомісячного платежу у розмірі 45 024,00 грн. як це було передбачено Додатковою угодою №1 до кредитного договору від 19.07.2023 р. Так, у період з 5 січня 2024 р. по 5 лютого 2024р. сплаченими сумами значяться 9027,34 грн. на погашення тіла кредиту та 6,68 грн. на погашення відсотків. В подальшому платежі вносилися [PERSON] не в повному обсязі (суми оплат були меншими від суми 45 024,00 грн.) або не вносилися взагалі. Відтак, на підставі аналізу розрахунку заборгованості за договором кредиту можна констатувати, що у [PERSON] виникла перша прострочена заборгованість після 6 січня 2024р., перебіг строку прострочки розпочався з 7 січня 2024р. Станом на 26 лютого 2025р. розмір заборгованості за кредитом становить 555 023,81 грн. та заборгованість по сплаті відсотків 8,95 грн. (а.с. 31). З позовною заявою до суду банк звернувся 30 квітня 2025р.. Положеннями ст.553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Отже, за невиконання позичальником [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором, відповідачка [PERSON] як поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед позивачем щодо зобов`язань позичальника за кредитним договором. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором та підстави до стягнення її солідарно й з поручителя, з урахуванням вимог позову. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачами по справі суду не надано. Відтак, з [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути солідарно на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором №42669/2021 від 06.08.2021 у розмірі 555 032,76 грн. Таких висновків суду не спростовують доводи представника відповідачки [PERSON] , викладені у Відзиві на позовну заяву, щодо пропуску строку пред`явлення до неї вимог та твердження про припинення поруки. Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Відповідно до ч. 4 цієї статті порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором або законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора. Необхідно звернути увагу, що умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (висновок Великої Палати Верховного Суду в постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11(провадження № 14-265цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19)). З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2021 року у справі № 202/781/14-ц (провадження № 14-356цс19) зауважила, що якщо до вимог, пред`явлених до боржника, застосовується позовна давність, то до вимог, заявлених до поручителя, згаданий строк обмежується строком поруки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час звернення позивача до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19)). У конкретні справі відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань - щомісячне погашення заборгованості 6 числа кожного місяця у фіксованій сумі. Отже, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). У пункті 4.7. кредитного договору сторони передбачили, що банк у випадку невнесення чергових платежів має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.4.8. кредитного договору) Тобто, сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання. З аналізу змісту пункту 4.7. кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 червня 2020 року (справа No138/240/16-ц), розглядаючи аналогічну справу, зазначив, що у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін. З розрахунку заборгованості убачається, що перший платіж у неповному розмірі позичальник здійснив до 6 січня 2024 р. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості почав обчислюватися встановлений частиною 4 статті 559 ЦК України трирічний строк пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих платежів за кредитом, тобто такий строк розпочався з 7 січня 2024р.. Пред`явивши позов до основного кредитора та до його поручителя 30 квітня 2025р., позивач дотримався строку звернення з позовними вимогами до поручителя. Відтак, підстав зменшувати суму заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з поручителя, або підстав констатувати про факт припинення поруки немає. Відтак, доводи представника відповідача щодо необхідності зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки як з поручителя, не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 8325,50 грн. судового збору. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved