Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.09.2020 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2033494650, відповідно до умов якого на ім`я останнього було відкрито картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом. 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-24/24, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги у т.ч. за укладеним із відповідачем кредитним договором, заборгованість за яким станом на дату складання позовної заяви становить 43628 грн. 89 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 21300 грн., заборгованість по процентам в сумі 22328 грн. 89 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитними договорами та понесені по справі судові витрати. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 05.08.2025 року цивільну справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 09.09.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача та відповідач не з`явились. В позовній заяві просив розглядати справу без участі його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, що 17.09.2020 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2033494650, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 7984 грн., зі строком повернення до 17.03.2022 року, зі сплатою щомісячний процентів розмірі 5%, а також відкрито на ім`я останнього картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом. 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-24/24, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги у т.ч. за укладеним із відповідачем кредитним договором. Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами згідно відкритої кредитної лінії, проте свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користуванням кредитними коштами не виконував, в зв`язку з чим станом на дату відступлення права вимоги 20.09.2024 року утворилась заборгованість в сумі 43628 грн. 89 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 21300 грн., заборгованість по процентам в сумі 22328 грн. 89 коп., яка залишається не змінною та заявлена позивачем до стягнення станом на дату складання позову 05.05.2025 року. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної вище заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved