Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що з 11.07.1991 року працює лікарем акушер-гінекологом комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради. За весь період роботи в КНП «Баранівська лікарня» до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, працювала чесно і сумлінно, виконувала вимоги чинного законодавства про працю. 07.08.2020 була обрана головою первинної профспілкової організації КНП «Баранівська ЦРЛ». 17.11.2023 на конференції трудового колективу КНП «Баранівська лікарня» був прийнятий колективний договір на 2023-2028 роки, однією зі сторін якого являється ППО КНП «Баранівська лікарня». Відповідно до наказу від 28.11.2024 №253 позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Вважає, що Наказ відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, відсутнє нормативне посилання, тобто зазначення роботодавцем назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності, ґрунтується на припущенні. Твердження відповідача про існування розбіжностей між усними та письмовими поясненнями позивача не відповідають ст.149 КЗпП України, натомість усні пояснення не передбачені трудовим законодавством, а відтак такі посилання в його наказі надумані та безпідставні. Посилання відповідачем у наказі на акт від 04.11.2024 про повідомлення результатів перевірки відпрацювання робочого часу та необхідність надати пояснення не є складовою об`єктивної сторони дисциплінарного проступку а лише підтверджує намір дій спрямованих на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності без виконання самим же відповідачем вимог зазначених у складеному ним акті а саме: зажадати від позивача письмове пояснення, ознайомити її з результатом перевірки, що ним не було виконано. За відсутності в наказі об`єктивної сторони дисциплінарного проступку, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за обставини які були раніше їй не відомі та відмову надати письмове пояснення. Зазначений у наказі акт від 04.11.2024 щодо не надання позивачем письмового пояснення не є підтвердженням встановлення факту дисциплінарного проступку. Також, на думку позивача, не враховане відповідачем обґрунтоване рішення виборного органу первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» щодо відмови в наданні згоди відповідачу на притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Крім того, вважає що посилання відповідача на можливий вплив позивача як голови профспілки на рішення виборного органу щодо не надання згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не обґрунтоване та безпідставне. Також, позивач зазначає цілий ряд порушень трудового законодавства, які, на думку позивача, передували притягненню її до дисциплінарної відповідальності, а також вказує на порушення процедури такого притягнення. Враховуючи наведене, просить визнати незаконним та скасувати наказ директора КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28.11.2024 «Про порушення трудової дисципліни» [PERSON] . Стягнути з КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує її доводи. Зазначає, що 29.10.2024 лікар акушер-гінеколог [PERSON] , прибула на робоче місце лише о 08 годині 40 хвилин. Вказане порушення трудової дисципліни було зафіксовано комісією з перевірки відпрацювання робочого та відображено в Акті від 29.10.2024 року «Про результати перевірки відпрацювання робочого часу по КНП «Баранівська лікарня». 04.11.2024 о 14 год. 30 хв. в приймальні директора КНП "Баранівська лікарня" позивачку було повідомлено про допущення нею порушення трудової дисципліни та складення 29.10.2024 Акту, а також запропоновано надати пояснення. Вказане було зафіксовано Актом від 04.11.2024 року «Про повідомлення результатів перевірки відпрацювання робочого часу та необхідності надати пояснення». 13.11.2024 директор КНП «Баранівська лікарня» направив до первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» подання про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера-гінеколога [PERSON] , яка є головою первинної профспілкової організації, у вигляді винесення догани. 26.11.2024 листом №54 виборним органом первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» було відмовлено у наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера-гінеколога Ліни Переходюк, яка є головою первинної профспілкової організації, у вигляді винесення догани, яке було мотивоване її викликом до правоохоронного органу 29.10.2024. Наказом Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28 листопада 2024 року [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни запізнення на роботу. 28.11.2024 позивача [PERSON] було викликано на 08 год 20 хв. до кабінету директора КНП «Баранівська лікарня» для вручення наказу. Виклик було проігноровано. Того ж дня медичним директором АПР О. Хоменко повторно було повідомлено відповідача про необхідність ознайомлення з наказом, що також було проігноровано. 28.11.2024 року об 11 год. 50 хв. в поліклініці в кабінеті № 327 в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для відповідача [PERSON] було вручено наказ Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28 листопада 2024 року, шляхом залишення його на робочому столі. За вищеописаними фактами було складено Акт №17 від 28.11.2024 року. На думку відповідача, його дії при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності повністю відповідають вимогам законодавства України. Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог [PERSON] з підстав зазначених у відзиві на позов, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановив наступне. Позивач, [PERSON] , з 11.07.1991 року (наказ про прийняття на роботу №77 §2 від 28.06.1991 року) працевлаштована в Комунальному некомерційному підприємстві «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с. 15-20). 07.08.2020 [PERSON] була обрана головою первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради, що підтверджується Випискою з ЄДРПОУ та не заперечується відповідачем (а.с. 21). Відповідно до абзацу 2 пункту 4.2 колективного договору, прийнятого 17.11.2023 на конференції трудового колективу Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» в КНП «Баранівська лікарня» запроваджується для всіх працюючих початок робочого дня 8.00 (а.с. 63). Відповідно до Розділу V Правил внутрішнього трудового розпорядку Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня», прийнятих та затверджених на загальних зборах трудового колективу Баранівська КЦРЛ від 13 червня 2017 р., погоджених з виборним органом первинної профспілкової організації 19.06.2017 р., запроваджується для всіх працівників початок роботи з 8.00 год. (а.с. 102). Відповідно до наказу директора КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради № 137/1 від 09.05.2024 року «Про створення комісії по відпрацюванню робочого часу» на підприємстві створено комісію з перевірки відпрацювання робочого часу та затверджено її персональний склад: медичний директор АПР О. Хоменко, головна медична сестра [PERSON] , старша медична сестра [PERSON] , старший інспектор з кадрів В. Онищук, бухгалтер О. Вовк (а.с. 106). Відповідно до Акту від 29.10.2024 «Про результати перевірки відпрацювання робочого часу по КНП «Баранівська лікарня», 29.10.2024 лікар акушер-гінеколог [PERSON] , прибула на робоче місце о 08 годині 40 хвилин (а.с. 107). 04.11.2024 року о 14 годині 30 хвилин в приймальні директора КНП Баранівська лікарня позивача було повідомлено про допущення нею порушення трудової дисципліни та складення 29.10.2024 Акту «Про результати перевірки відпрацювання робочого часу по КНП «Баранівська лікарня», а також запропоновано надати пояснення. Переходюк Л. почала обурюватися, що комісія по відпрацюванню робочого часу не чинна, що до комісії має входити представник профспілки та зазначила, що не запізнювалася на роботу, а була на території підприємства. Вказане підтверджується Актом від 04.11.2024 року (вх.№17 від 04.11.2024 р.) «Про повідомлення результатів перевірки відпрацювання робочого часу та необхідності надати пояснення» (а.с. 108). В подальшому, директор КНП «Баранівська лікарня» направив до Житомирської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я України подання про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера-гінеколога Ліни Переходюк, яка є головою первинної профспілкової організації, у вигляді винесення догани. Листом Житомирської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я України від 11.11.2024 року №44 повідомлено про відсутність необхідності згоди такого погодження, запропоновано звернутися до виборного органу первинної профспілкової організації (а.с. 109-112). 13.11.2024 за №944 директор КНП «Баранівська лікарня» направив до первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» подання про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера-гінеколога Ліни Переходюк, яка є головою первинної профспілкової організації, у вигляді винесення догани (а.с. 26). 25.11.2024 первинною профспілковою організацією КНП «Баранівська лікарня» розглянуто вказане подання, враховано письмові пояснення [PERSON] та повістку СПД №1 Звягельського РВП ГУ НП в Житомирській області, відповідно до яких 29.10.2024 з 08:00 до 08:40 [PERSON] перебувала за викликом правоохоронного органу (а.с. 28-30). Листом від 26.11.2024 за № \~ \~ \~ \~54 виборним органом первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» було відмовлено у наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера-гінеколога Ліни Переходюк, яка є головою первинної профспілкової організації, у вигляді винесення догани яке було мотивоване її викликом до правоохоронного органу 29.10.2024 з 08:00 до 08:40 (а.с. 113). Судом, шляхом витребування доказів, також встановлено, що [PERSON] була допитана в якості свідка 29.10.2024 в приміщенні СПД №1 Звягельського РВП ГУ НП в Житомирській області по кримінальному провадженню №12024060530000996 від 20.10.2024, у період часу з 08:00 до 08:40 (а.с. 201-202). Наказом Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28 листопада 2024 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме запізнення на роботу. Підставою винесення вказаного наказу зазначено Акт від 29.10.2024 «Про результати перевірки відпрацювання робочого часу по КНП «Баранівська лікарня» (а.с. 114). 28.11.2024 [PERSON] було викликано на 08 год 20 хв. до кабінету директора КНП «Баранівська лікарня» для вручення наказу Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28 листопада 2024 року. На виклик [PERSON] не з`явилася. 28.11.2024 об 11 годині 50 хвилин в поліклініці в кабінеті № 327 в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] було вручено наказ Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28 листопада 2024 року, шляхом залишення його на робочому столі. На підтвердження наведеного відповідачем надано Акт №17 від 28.11.2024 Про вручення наказу директора КНП «Баранівська лікарня» №253 від 28 листопада 2024 року «Про оголошення догани лікарю акушеру-гінекологу [PERSON] ». Акт підписаний директором [PERSON] , медичним директором АПР О. Хоменко, старшим інспектором з кадрів [PERSON] , секретарем [PERSON] (а.с. 115). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи у роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі№ 6-2801цс15 зроблено висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами. Зазначений правовий висновок підтриманий також Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі № 711/8227/16-ц, від 08 жовтня 2020 року у справі № 202/2817/19. Судом встановлено, що [PERSON] письмових пояснень з приводу факту запізнення на роботу 29.10.2024 роботодавцю не надавала, докази письмового звернення роботодавця до [PERSON] із пропозицією надати пояснення в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, на момент винесення оскаржуваного наказу від 28.11.2024 роботодавцю було достеменно відомо про наявність поважних причин відсутності [PERSON] на робочому місці 29.10.2024 до 08 год. 40 хв. Зокрема, у листі виборного органу первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» від 26.11.2024 за № 54 міститься інформація про виклик [PERSON] до правоохоронного органу 29.10.2024 з 08:00 до 08:40 з посиланням на відповідну повістку та письмові пояснення [PERSON] . Відповідач КНП «Баранівська лікарня» факт наявності поважних причин відсутності [PERSON] на робочому місці не перевірив, лист виборного органу первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» не врахував та 28.11.2024 виніс наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Суд звертає увагу, що згідно частини 7 ст. 43 КЗпП і частини 6 ст. 39 Закону «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в згоді на звільнення, працедавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І тільки у разі відсутності в рішенні правового обґрунтування відмови в наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений їм орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним при дотриманні інших передбачених законодавством вимог для звільнення. У аспекті положень частини 7 ст. 43 і частини 6 ст. 39 Закону «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності» вбачається, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності або відсутності ознак обґрунтованості. Враховуючи, що у вказаних нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватися судом виходячи із загальних принципів права і принципів цивільного судочинства (ст. 8 Конституції, ст. 3 ЦК, ст. 1,213 ЦПК) і лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути досить, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактам». Дослідивши лист виборного органу первинної профспілкової організації КНП «Баранівська лікарня» від 26.11.2024 за № 54, яким відмовлено у наданні згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, суд встановив, що у ньому міститься інформація про виклик [PERSON] до правоохоронного органу 29.10.2024 з 08:00 до 08:40 з посиланням на відповідну повістку та письмові пояснення [PERSON] . Таким чином, рішення профспілки про відмову у наданні згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності від 26.11.2024 є законним та обґрунтованим, а тому протиправно не враховано роботодавцем. Натомість, сам наказ Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28 листопада 2024 року не містить посилання на нормативно-правові акти, якими керувався роботодавець при винесенні рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Однак, містить посилання на «небажання надавати письмові пояснення», «не виключаючи можливий вплив на рішення Первинної профспілкової організації», які мають характер припущень, що є недопустимим. Також, судом враховано, що згідно з частиною 2 статті 66 Кримінального процесуального кодексу України людина, викликана як свідок, зобов`язана прибути та надати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Згідно змісту повістки про виклик, виданої старшим слідчим слідчого відділу СПД №1 Звягельського РВП ГУ НП в Житомирській обл. Р.Аслановим 27.10.2024 та засвідченої підписом посадової особи та печаткою «Для довідок»: [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] , відповідно до вимог ст. 133, 135 необхідно з`явитися 29.10.2024 о 08 год. до СПД №1 Звягельського РВП ГУ НП в Житомирській області для участі в допиті в кримінальному провадженні №12024060530000986 в якості свідка. При цьому, Кодекс законів про працю України не містить обов`язку працівника повідомляти роботодавця про виклик до правоохоронного органу для допиту у якості свідка. Враховуючи, що повістка про виклик позивача датована 27.10.2024, [PERSON] мала можливість завчасно повідомити роботодавця, Комунальне некомерційне підприємство «Баранівська лікарня» про майбутню відсутність на робочому місці, з метою належного реагування, видання наказу про увільнення працівника, табелювання та нарахування заробітної плати за період відсутності. Однак, той факт, що позивач ні завчасно, ні протягом наступних тижнів не повідомила роботодавця про причини своєї відсутності 29.10.2024 року, не свідчить про відсутність поважних причин такої відсутності та наявність у її діях складу дисциплінарного правопорушення. Таким чином, враховуючи наявність поважних причин відсутності на робочому місці [PERSON] 29.10.2024 з 08 год. 00 хв. до 08 год. 40 хв., а саме виклик на допит до правоохоронного органу, суд дійшов висновку про відсутність в діях [PERSON] складу дисциплінарного правопорушення. Отже, наказ Комунального некомерційного підприємства «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради №253 від 28 листопада 2024 року, яким [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме запізнення на роботу, є незаконним та підлягає до скасування. Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради 10000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи факт заподіяння та розмір моральної шкоди позивач зазначає, що заподіяна їй моральна шкода полягає у погіршенні стану здоров`я, душевному дискомфорті, переживаннях, стражданнях, відчуттям приниження честі та гідності, ускладненням особистого життя, докладанні додаткових зусиль для організації життя. Внаслідок погіршення стану здоров`я вона знаходилась на амбулаторному лікуванні з 16.12.2024 по 20.12.2024 в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», що підтверджується витягом з амбулаторної картки (а.с. 32). Враховуючи тривалість, характер немайнових втрат, зокрема, вимушені зміни у її життєвих і виробничих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, характер порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та є обґрунтованими в розмірі 5000 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому, суд не розглядає питання правомірності дій роботодавця щодо призупинення окремих положень колективного трудового договору, на чому наголошують сторони, оскільки вказане питання не є предметом відповідного судового провадження. Згідно з ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно приписів п.п.5 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позов містить дві позовні вимоги, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial