Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.03.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовна заява обґрунтована тим, що 18.11.2023 в м. Полтаві по вул. Маршала Бірюзова, 62, водій [PERSON] , керуючи автомобілем HONDA CR-V д.н.з. [NUMBER] , на регульовану перехресті з вул. Петра Юрченка, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , відкинуло на автомобіль SKODA OKTAVIA, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що стояв на червоне світло світлофора з вул. Петра Юрченка. Внаслідок пригоди всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач вказував, що відповідно до судового рішення відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначав, що вартість завданого збитку становить 649096 грн, страховою компанією НАСК «Оранта» йому відшкодовано на ремонт автомобіля дві суми в розмірі 158500 грн та 84500 грн, всього відшкодовано 243000 грн. Вважає, що відповідач має відшкодувати різницю в сумі 406096 грн між фактично завданою шкодою та розміром сплаченого відшкодування. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 406096 грн на відшкодування завданої майнової шкоди, 4900 грн понесених на проведення оцінки завданої шкоди, судовий збір. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.03.2024 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] 15.04.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 243000 грн. Вказував, що сума страхової виплати була узгоджена з [PERSON] , він погодився із таким розміром. Вважає, що звіт про оцінку майна № А11/03 від 06.12.2023 не може бути прийнятий до уваги, оскільки огляд автомобіля відбувся без участі заподіювача шкоди та страховика. В поданому до суду відзиві на позовну заяву в задоволені позовних вимог просив повністю відмовити. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.05.2024 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Публічне акціонерне товариство НАСК «Оранта». Третя особа ПАТ НАСК «Оранта» 29.07.2024 подала до суду письмові пояснення на позовну заяву. В своїх поясненнях третя особа зазначила, що 18.11.2023 з вини [PERSON] сталася ДПТ за участю транспортного засобу HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено, зокрема, транспортний засіб KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . На момент цією ДТП транспортний засіб HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений в ПАТ НАСК «Оранта» за полісом № АТ/4295232 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та за договором № АН/0471335 комплексного страхування (добровільне страхування). Власник пошкодженого транспортного засобу письмово повідомив ПАТ НАСК «Оранта» про настання ДТП, звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування, страховою компанією за результатами проведеного розслідування здійснено виплату на користь потерпілого страхового відшкодування в розмірі 243000 грн узгодженої суми, а саме: 158500 грн за полісом №АТ/4295232 та 84500 грн за договором комплексного страхування. Вважає, що ПАТ НАСК «Оранта» в повному обсязі та відповідно до умов договорів виконало свої зобов`язання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.08.2024 в справі за клопотанням відповідача призначено судову експертизу, провадження в справі зупинено. 29.04.2025 матеріали справи повернуті до суду з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.04.2025 поновлено провадження в справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.08.2025 закрито підготовче провадження в справі, призначено судове зсідання з розгляду справи по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення в справі судової експертизи. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиві на позовну заяву. Третя особа просила розглядати справу без участі представника. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Встановлено, що 18.11.2023 о 07 год 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Решетилівська (попередня назва - Маршала Бірюзова), 62 в м. Полтава, на регульовану перехресті з вул. Петра Юрченка, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , відкинуло на автомобіль SKODA OKTAVIA, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що стояв на червоне світло світлофора з вул. Петра Юрченка. Внаслідок пригоди всі автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій [PERSON] та пасажир автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимогу п.п. 16.6 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди в тому числі і транспортний засіб KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 17.01.2024 в справі № 552/7209/23, яка вступила в законну силу, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає доведеними обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених відповідачем, які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення. Також судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений в ПАТ НАСК «Оранта» за полісом № АТ/4295232 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та додатково за договором № АН/0471335 комплексного страхування (добровільне страхування). Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта». Встановивши дані обставини, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, сума завданої шкоди в межах страхового ліміту підлягає відшкодуванню саме страховою компанією. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом № АТ/4295232, за умовами якого страхова сума визначена в розмірі 160000 грн, франшизи 1500 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , як потерпілий, повідомив страхову компанію про ДТП, звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування, подія була визнана страховим випадком та на підставі страхового акту № ОЦВ-СП-У-23-16-102952/1 від 16.01.2024 визначено суму страхового відшкодування в розмірі 157500 грн, виходячи з визначеного в сумі 287547,86 грн розміру збитку, 160000 грн встановленого ліміту та 1500 грн франшизи. Додатково цивільно-правова відповідальність відповідача була застраховано за договором № АП/0471332 комплексного страхування («Автопарасолька»), за умовами якого страховою компанією на підставі страхового акту № ДЦВ-СП-У-24-32-105338/1 від 16.01.2024 визначено суму страхового відшкодування в розмірі 84500 грн. Загальна сума страхового відшкодування в розмірі 243\~000 грн позивачу виплачена страховою компанією, що не заперечується позивачем. Встановивши дані\~обставини,\~враховуючи,\~що відповідач\~застрахував свою\~цивільно-правову\~відповідальність,\~частка його\~відповідальності становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 з подальшими змінами. Вимоги методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз. Відповідно до п. 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому\~випадку може\~бути визначена\~вартість утилізації\~КТЗ.\~ Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. Тобто, якщо транспортний засіб є фізично знищеним (вартість відновлювального ремонту аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень) встановлюється вартість утилізації колісного транспортного засобу. У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Статтею 30\~ Закону\~України «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» в\~редакції на\~час спірних\~правовідносин,\~ передбачено,\~що транспортний\~засіб вважається\~фізично знищеним,\~якщо його\~ремонт є\~технічно неможливим\~чи економічно\~необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно з\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним оцінювачем\~або експертом\~відповідно до\~законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до дорожньо-транспортної\~пригоди.\~ \~ Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, підлягає відшкодуванню шкода, завдана в результаті ДТП в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту № 31391 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 29.12.2023 ранкова вартість транспортного засобу KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП складає 576007,96 грн, вартість відновлювального ремонту складає 691415,52 грн, отже, транспортний засіб в результаті ДТП є фізично знищеним. Відповідно до висновку вартості придатних залишків від 29.12.2023 № 31391/1 їх вартість складає 288460,10 грн. Отже, суд приходить дот висновку, що шкода, яка підлягає відшкодуванню позивачу складає 287547,86 грн з таких розрахунків: 576007,96 грн (ринкова вартість транспортного засобу) 288460,10 грн (вартість залишків). Із зазначеної суми позивачу було відшкодовано страховою компанією 243000 грн, відповідно, сума шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача складає 44547,86 грн., з розрахунків: 287547,86 грн 243000 грн. Також підлягає стягненню сума 1500 грн франшизи. Тверднення позивача про те, що вартість матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 649096 грн, яка визначена на підставі звіту про оцінку майна № А11/03 від 23.11.2023, судом не може бути прийнята до уваги з таких підстав. В даній справі судом встановлено, що позивач [PERSON] узгодив із страховою компанією суму отриманого ним страхового відшкодування, яка була визначена на підставі звіту № 31418/ від 29.12.2023, а не звіту від 23.11.2023 № А11/03. Відповідно [PERSON] добровільно, на власний розсуд погодився із визначеною сумою заданих збитків саме відповідно до вказаного звіту. Верховний Суд в постанові від 13.12.2023 у справі № 759/28079/21 зазначив, що доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. В підписаному узгодженні зазначено, що воно складено у відповідності до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, а узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими. Тобто, за змістом вказаного узгодження позивач, діючи добровільно, на власний розсуд погодилась із розміром страхового відшкодування та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат в розмірі 4900 грн, які понесені на проведення оцінки завданої шкоди, не підлягають йому відшкодуванню, оскільки звіт оцінювача не прийнято судом до уваги. Також такі витрати позивача не є судовими витратами в розумінні норм Цивільного процесуального кодексу. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4060,96 грн, які підлягають відшкодуванню відповідачем у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог в розмірі 460,48 грн пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial