Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

31.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (надалі - позивач/ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»/позикодавець) через систему «Електронний суд» звернулося до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідачка/позичальник), в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за Договором надання грошових коштів у позику №2782200124 від 22 січня 2024 року в розмірі 16230,00грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову вказано, що 22.01.2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання грошових коштів у позику №2782200124. Як вбачається зі змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затверджених 17.10.2022 року, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 2000,00грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з пунктами 2.6.1, п.п.4.1-4.1 та п.4.4 цього Договору, його додатків. Сторони погодили: тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; дата надання позики - 22.01.2024 року; дата повернення позики - 06.02.2024року; процентна ставка - фіксована; процентна ставка Позаакційна (базова) - 2,50% на день. Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ ІННОВА ФІНАНС - 0,01% на день. Відповідно до п. 1.10. договору Позики Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту або смс-повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки підписати. Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Зазначені умови договору Позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України Про електронну комерцію. На підтвердження укладання договору Позики між Кредитодавцем та Позичальником позивачем додано доказ підтвердження направлення одноразового ідентифікатора для підпису договору позики № 2782200124 та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону Позичальника - [NUMBER] , або на електронну пошту Позичальника - grishavisozki10@gmail.com. Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. У відповідності до п. 1.5., 1.5.1., 1.6. Договору Позики: На період строку, визначеного п. 1.2. Договору, нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01% (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ ІННОВА ФІНАНС, Правил акції ТОВ ІННОВА ФІНАНС Повторний кредит) від суми Позики за кожний день користування Позикою; У межах строку Позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного Договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у пункті 1.1.5. цього Договору з першого дня дії Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. У випадку користування Позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою у розмірі0,01% на день (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ ІННОВА ФІНАНС, Правил акції ТОВ ІННОВА ФІНАНС Повторний кредит) перераховуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Позаакційна (Базова) процентна ставка в розмірі 2,50% на день від суми Позики за кожен день користування Позикою. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання за договором позики виконало та надало відповідачці грошові кошти в розмірі 2000,00грн. шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачемпід час укладення Договору. Відповідач всупереч умовам договору позики зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на дату підготовки позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 16230,00грн., з яких: 2000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 14230,00грн. - заборгованість за процентами. Проценти нараховувалися з 22.01.2024 року до 20.06.2025 року включно. На підставі ст.ст. 525,526, 530, 610, 626, 628, 1049, 1050 ЦК України ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 16230,00грн. та судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами направлені відповідачці стороною позивача. Представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився. В позовній заяві представник позивача Андрущенко М.В. просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, не заперечив відносно розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судові засідання 19 вересня, 24 жовтня та 17 листопада 2025 року не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 07 серпня 2025 року строк. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи. Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Згідно ст. ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.01.2024 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи https://finsfera.ua// із анкетою-заявою, вказавши свої особисті дані: РНОКПП, адресу реєстрації і адресу проживання, електронну адресу, фінансовий номер телефону [NUMBER] , електронний платіжний засіб [NUMBER] , вказав суму бажаного кредиту - 2000,00 грн. 22.01.2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] був укладений Договір надання грошових коштів у позику №2782200124, невід`ємною частиною якого є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», затверджені 17.10.2022 року, в якому визначаються всі істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Додатками до Договору є: графік платежів (таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику), паспорт позики, будь-які повідомлення, документи, що надсилаються позичальнику до Особистого кабінету або інші доступні канали зв`язку. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9p53fhado. Відповідно до п. 1.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 2000.00 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на банківський рахунок позивальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3.- п.1.5. та/або п.1.6. цього Договору, його додатків, а саме: п.1.1.1. Тип позики - кредит; п. 1.1.2. Мета отримання кредиту: для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю,незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; п.1.1.3. Процентна ставка - фіксована; п. 1.1.4. Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» - 0,01% на день (3,65 % річних); п. 1.1.5. Процентна ставка Позаакційна (базова) -2,5% на день (912,5 % річних); п. 1.2. Строк позики (строк дії Договору) становить 15 днів; п.1.3. Орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково; п. 1.3.1. Дата надання позики - 22.01.2024 року; п. 1.3.2. Дата повернення позики -06.02.2024 року; п. 1.3.3. Повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) раунок позикодавця або через Особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів, перелік яких розміщено на веб-сайті https://finsfera.ua. п.п.1.4.2.1, 1.4.2.2 Загальні витрати за споживчим кредитом (позикою) на дату укладення Договору складають: за базовою ставкою за весь строк користування кредитом (позикою) 750грн.; за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом (позикою) 3грн. Також підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором rzz7pe3dl Паспорт споживчого кредиту. Позивачем до позову також додані Таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (Додаток №1 до Договору №2782200124твід 22.01.2024 року, Анкета клієнта, Правила надання коштів у позику ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». На підтвердження укладання договору Позики між позикодавцем та Позичальником у додатку до позовної заяви позивач додає роздруківку з підтвердженням відправлення на електронну адресу відповідача grishavisozki10@gmail.com одноразовий ідентифікатор для підпису договору позики 9p53fhado, та одноразовий ідентифікатор для підпису Паспорта кредиту rzz7pe3dl. Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики після його підписання сторонами та в Паспорті споживчого кредиту. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 2000,00грн., що підтверджується даними квитанції до платіжної інструкції №19744-1354-83243532 відповідно до якої, 22.01.2024 року було здійснено переказ коштів на адресу [PERSON] 22.01.2024 року о 12 год. 04 хв. на суму 2000,00 грн., призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «Pay from accound to card [NUMBER] , 380933979794, ІД операції 1354882396. Зазначені реквізити банківської картки вказані у анкеті клієнта та співпадають із реквізитами банківської картки, вказаними у Договорі надання грошових коштів у позику № 2782200124 від 22.01.2024 року. Факт належності [PERSON] карти № 5375411507636848 та надходження вказаної вище суми коштів 22.01.2024 року на даний рахунок підтверджується повідомленням АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» №БТ/9476 від 10.11.2025 року, наданого на виконання ухвали суду. Таким чином, позивачем ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» доведено факт укладення 22.01.2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] . Договору надання грошових коштів у позику №2782200124, а також отримання відповідачем коштів у позику в сумі 2 000,00 грн. на підставі вищевказаного договору, що також не заперечується відповідачем. Позивач, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена відповідачем у вказаному договорі, однак, відповідач, який зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, не виконав свої обов`язки, передбачені договором позики. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики станом на 20.06.2025 року становить 16230,00грн., з яких: 2000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 14230,00грн. - заборгованість за процентами. Проценти нараховувалися за період з 22.01.2024року до 19.06.2025 року (515 днів) в розмірі 14230,00грн. Проценти нараховувалися в період з 22.01.2024 року до 21.04.2024 року включно в розмірі 2,5%, в період з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року включно в розмірі 1.5% та в період з 20.08.2024 року до 19.06.2025 року в розмірі 1,00%. Доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» отриманої у позику за вказаним договором суми позики матеріали справи не містять. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 22.01.2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] . Договору надання грошових коштів у позику №2782200124 та отримання позичальником грошових коштів в сумі 2000,00 грн. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд зазначає, що відповідач, підписавши договір, підтвердив те, що ознайомився з текстом договору та Правилами, отримав всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодився з умовами кредитного договору, у тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, був обізнаний про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за несвоєчасне погашення кредиту та сплати відсотків, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. З наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, а тому вимоги позивача, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст.526,527,530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом. Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 000,00 грн. підтверджений належними та допустимими доказами, а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що сторони в договорі про надання кредиту погодили їх розмір та порядок нарахування, а тому позивач має право на їх стягнення з відповідача, водночас, суд не погоджується із нарахованим розміром відсотків у сумі 14230,00грн., з приводу чого зазначає наступне. Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), де викладені такі правові висновки. Поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Таким чином, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. З огляду на викладене, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12(пункт 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16(пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). Відповідно до положень п.1.2, п.1.3 та п.1.3.1 та 1.3.2 Договору надання грошових коштів у позику №2782200124 від 22.01.2024 року: строк позики (строк дії договору) становить 15 днів; орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики - 22.01.2024року, дата повернення позики - 06.02.2024 року. Отже за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 06.02.2024 року, однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку за 515 днів, що є безпідставним та необґрунтованим позивачем. Кредитним договором не встановлено порядку пролонгації строку користування позики за відсутності ініціативи позичальника. Доказів того, що [PERSON] ініціював пролонгацію строку користування позикою, матеріали справи не містять. Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом. Оскільки Договором надання грошових коштів у позику №2782200124 від 22.01.2024року визначений строк його дії, який становить 15 днів, саме протягом даного строку позивач ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Пунктом 1.1.4. Договору кредиту встановлено дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» -0,01% на день (3,65% річних), а п. 1.1.5. Процентна ставка Позаакційна (базова) -2,5% на день (912,5 % річних). З викладеного слідує, що оскільки протягом 15 днів (в межах строку позики та дії договору) позику не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 2,5% на день від суми позики. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 2 000,00 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 15 днів, заборгованість відповідача по відсоткам за договором надання грошових коштів у позику №2782200124 від 22.01.2024 року становить: 2 000,00 грн. *2,5%*15 днів = 750,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 750,00 грн., нараховані в межах строку кредитування, погодженого сторонами. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 2750 грн. 00 коп., з яких: 2 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 750,00 грн.- заборгованість за відсотками. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 16,94%), тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 410,35грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позов задоволено частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу, на підставі положень ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. За вказаних обставин, оскільки представник позивача повідомив у позовній заяві про наявність витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, та заявив, що докази на підтвердження розміру витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, будуть подані в строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України, суд вважає визначити стороні позивача строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі наведеного та

Outcome: partial