Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

05 травня 2025 року представник позивача адвокат Кульгейко Л.Ю. звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», в якому просила визнати відсутнім право оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,3354 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0267, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», зобов`язати відповідача повернути позивачу вказану земельну ділянку. Позов обгрунтовується тим, що позивач є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,3354 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0267, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що належить йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності серії ЧН № 145069. Вказана земельна ділянка перебувавала в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» відповідно до договору оренди землі № 87 від 01 січня 2011 року. Строк оренди встановлений договором\~5 років. Відповідно п.37 Договору оренди № 87, цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Листом № С-342/0/5-25 від 07.04.2025 року Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило Позивачу, що договір оренди землі №82 від 01.01.2011 укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірмою «Іванівкою АГ» на земельну ділянку з кадастровим номером 7425589700:02:000:0267 не зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на земельну ділянку. Зазначений договір оренди землі в Головному управлінні відсутній. Таким чином, згідно вимог законодавства, яке було чинним на момент укладання Договору оренди №87, якщо жодна зі сторін договору не здійснила державну реєстрацію договору оренди землі підписаного, але не зареєстровано до початку 2013 року, договір між орендодавцем і орендарем чинності не набув Натомість відповідно до відомостей, зазначених у Інформації з ДРРП за ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» була здійснена 06.06.2015 року лише реєстрація права оренди відповідно до Договору оренди землі № 82 від 01.01.2011 року. Таким чином, оскільки, договір оренди №87 чинності не набув і, відповідно, відповідач не набув прав орендаря за цим договором оренди землі то не могла набути законної сили і додаткова угода від 03.01.2018 року до нього. Відповідач вже більше трьох років не сплачує позивачу жодних коштів за користування земельною ділянкою, чим фактично визнає відсутність орендних правовідносин між ним і позивачем і фактично використовує земельну ділянку позивача без жодних законних підстав. Тож у такому випадку позивач може у будь-який час вимагати від відповідача повернення йому земельної ділянки. 04 квітня 2025 року позивач рекомендованим листом направив на адресу відповідача заяву, в якій він просив відповідача повернути йому земельну ділянку площею 2,3354 га (кадастровий номер 7425589700:02:000:0267) яка розташована на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом надіслання на його поштову адресу підписаних з боку ТОВ «Агрофірми «Іванівка АГ» угоди про припинення Договору оренди землі №82 від 01 січня 2011 року та акта приймання - передачі земельної ділянки від орендаря до власника. Дане поштове відправлення позивача з його заявою відповідач отримав 08 травня 2025 року. Але відповіді від ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» позивач не отримав. Ухвалою від 11 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Відзив відповідач по суті спору не подав. Ухвалою від 16 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача, які були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши представника позивача. дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,3354 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0267, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що належить йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності серії ЧН № 145069, виданого на підставі розпорядження № 860 Чернігівської районної державної адміністрації від 31.12.2003 (а.с.8) 01 січня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею : 2,3354 га в тому числі рілля 2,2354 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0267, строком дії на 5 років. Відповідно до п. 37 Договору визначено, що договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с 10-11). 03.01.2018 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 82 від 01.01.2011 року, якою визначено орендну плату в розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, строк дії договору визначено до 31.12.2025 року (а.с.12). Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 410919113 від 31.01.2025 року, право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7425589700:02:000:0267 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 06.06.2015 року. ( а.с 10) Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 22.07.2025, [PERSON] отримував від ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» орендну плату у січні 2022 року за 2021 рік та у травні 2025 року в розмірі 500 грн. ( а.с 13) У відповідності до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07.04.2025, договір оренди землі № 82 від 01.01.2011 укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на земельну ділянку з кадастровим номером 7425589700:02:000:0267 не зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на земельну ділянку. Зазначений договір оренди в Головному управлінні відсутній (а.с.15). 04.04.2025 [PERSON] надіслав ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» заяву з проханням повернути йому земельну ділянку площею 2,3354 га з кадастровим номером 7425589700:02:000:0267), яка розташована на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом надіслання угоди про припинення Договору оренди землі № 82 від 01 січня 2011 року та акта приймання-передачі земельної ділянки від орендаря до власника (а.с.16-19). Згідно ч.1 ст.15\~ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ч.1 ст. 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.16\~ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319\~ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 90 Земельного кодексу України\~власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. Відповідно до\~ст. 93 ЗК України\~орендодавцем земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Частиною 2 статті 792\~ЦК України\~визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. В силу ч.1 ст.2\~Закону України "Про оренду землі"\~відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом\~ст.124 Земельного кодексу України\~передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки із орендарем. Згідно\~ст. 13 Закону України "Про оренду землі"\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідност.16\~Закону України «Про оренду землі»\~укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.17 Закону України\~«Про оренду\~землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 19 ЗУ «Про оренду землі»\~строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Відповідно до\~ст. 31 ЗУ «Про оренду землі»\~договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Як слідує з матеріалів справи договір оренди землі № 82 від 01.01.2011 не був зареєстрований у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Таким чином зазначений договір оренди є неукладеним. Також, судом встановлено, що термін дії договору оренди № 82 від 01.01.2011 року встановлено на 5 років. Отже строк його дії сплив 01.01.2016 та право оренди землі закінчилось в зазначену дату. Таким чином, не можна вважати, що додаткова угода від 03.01.2018 була укладена у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст. 33 ЗУ «Про оренду землі»\~( у редакції, що діяла на час укладення договору) було передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Судом встановлено, після закінчення строку дії договору оренди № 82 від 01.01.2011 року додаткова угода в місячний термін між сторонами не укладена, з чого слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» не реалізувало право на поновлення договору оренди землі та не підтвердило продовження користування земельною ділянкою після спливу строку цього договору. Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою\~статті 33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18). Крім того, відповідач в односторонньому порядку з 2022 року припинив сплату орендної плати З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що договір оренди землі № 82 від 01.01.2011 є таким, що не зареєстрований у встановленому законом порядку, а отже є фактично не укладеним, правовідносини між сторонами щодо продовження дії договору оренди не виникли, відтак у відповідача відсутнє право оренди земельної ділянки, яка належить позивачу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, слід зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» повернути [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,3354 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0267, розташовану на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~ЦПК\~та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тягар доказування повністю покладається на ту сторону, котра заявила таку вимогу в суді, в той же час співмірність, обґрунтованість витрат на правничу допомогу, а також їх розмір необхідно підтвердити належними та допустимими доказами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачкою наданий договір про надання професійної правничої допомоги № 11/8/25 від 11.08.2025 року ( а.с 21), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ( а.с 22), ордер на надання правничої допомоги ( а.с 23), попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в сумі 15000 грн ( а.с 24), акт приймання-передачі правових послуг ( а.с 26), які є належними та допустимими докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не було подано. Позивачем документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн, з урахуванням чого витрати на правничу допомогу, які понісл позивач слід стягнути з відповідача на його користь. Відповідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved