Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає, що у 1990 році мати заявниці, [PERSON] перебувала у фактичних позашлюбних стосунках із [PERSON] . У результаті таких стосунків [INFO] в останніх народилася заявниця, [PERSON] . Оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрований не був, у свідоцтві про народження заявниці дані про батька було записано за прізвищем матері заявниці та за її вказівкою. За словами заявниці, [PERSON] за життя визнав себе її батьком, проте не подавав в органи реєстрації актів цивільного стану заяви про реєстрацію батьківства. Заявниця зазначає, що останній визнавав себе її батьком, проводив з нею час, називав заявницю своєю донькою, брав участь в її вихованні, тощо. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] визнає себе бабусею заявниці, підтримувала та підтримує з нею зв`язку з самого дитинства. Встановлення факту батьківства необхідне заявниці задля юридичного оформлення родинного зв`язку, оскільки зараз ці зв`язки юридично не підтвердженні. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник не з`явився, в заяві на адресу суду просила розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовільнити, окрім цього, долучила до матеріалів справи оригінал висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 20.10.2025 № 50247 виданий медико-генетичним центром «Мама Папа». Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у 1990 році мати заявниці, [PERSON] перебувала у фактичних позашлюбних стосунках із [PERSON] . У результаті таких стосунків [INFO] в останніх народилася заявниця, [PERSON] . Оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрований не був, у свідоцтві про народження заявниці дані про батька було записано за прізвищем матері заявниці та за її вказівкою. За словами заявниці, [PERSON] за життя визнав себе її батьком, проте не подавав в органи реєстрації актів цивільного стану заяви про реєстрацію батьківства. Заявниця зазначає, що останній визнавав себе її батьком, проводив з нею час, називав заявницю своєю донькою, брав участь в її вихованні, тощо. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2020, виданого Дарницьким районним у м. Києві ВДРАЦС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого ЗАГС Залізничного району міста Києва 27.12.1968 року, та визнає себе бабусею заявниці, підтримувала та підтримує з нею зв`язку з самого дитинства. Встановлення факту батьківства необхідне заявниці задля юридичного оформлення родинного зв`язку, оскільки зараз ці зв`язки юридично не підтвердженні. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2 і 3ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі ст. 7 Конвенції ООН про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються ЦК України та СК України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Главою 12 СК України встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 18 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються. Враховуючи, що на час народження доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за прізвищем матері, а батько дитини був записаний за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається з дослідженого судом висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 20.10.2025 № 50247 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю біологічного батька, тобто біологічною бабусею дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,9%. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22, від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22). Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18). У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти», заява № 62257/15, зазначено, що наразі ДНК-тест - це науковий метод для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved