Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачем його умов. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новоселицького районного суду від 04 червня 2025 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою Новоселицького районного суду від 04 червня 2025 року у справі №720/963/25 було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою Новоселицького районного суду від 21 серпня 2025 року постановлено об`єднати вказані вище справи в одне провадження та присвоїти їм єдиний унікальний номер 720/957/25. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. З письмової згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подав, тож відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, які встановлені судом Судом встановлено, що 24 листопада 2022 року [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК". Власним підписом відповідач підтвердив, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК", що розміщені за посиланням https://a-bank.com.ua, між ним та АТ "А-БАНК" становлять Договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій; визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису. 28 січня 2024 року [PERSON] підписав за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку заяву про надання послуги «Швидка готівка» уклавши таким чином з банком кредитний договір №АВН0СТ155101706429262643 (далі кредитний договір), щодо надання останньому споживчого кредиту в розмірі 72\~000 гривень строком на 60 місяців (тобто до 27.01.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 75% на рік та комісії в розмірі 0.00 грн. (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту) (п.п.2-7 кредитного договору). Відповідно до п.8 кредитного договору сума кредиту зараховується на платіжну картку № [NUMBER] . У випадку порушення клієнтом зобов`язання із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості (п.12 кредитного договору). З меморіального ордеру №TR.34601752.27220.65455 від 28.01.2024 року вбачається, що [PERSON] перераховано кошти у розмірі 72\~000 грн, призначення платежу видача кредиту згідно кредитного договору №АВН0СТ155101706429262643 від 28.01.2024 року. Також судом встановлено, що [PERSON] користувався наданими йому коштами, що підтверджується випискою по картці відповідача №20.00.0001514385 від 18.04.2025 року, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101706429262643 від 28.01.2024 року станом на 18.04.2025 року заборгованість відповідача становить 112\~959,29 гривень, з яких 71\~079,58 гривень заборгованість за кредитом, 38\~760,17 гривень заборгованість за відсотками та 3119,54 гривень заборгованість по пені за період з 28.01.2024 року. Крім того, судом також встановлено, що 23 лютого 2024 року [PERSON] підписав за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку заяву про надання послуги «Швидка готівка» уклавши таким чином з банком кредитний договір №АВН0СТ155101708685865488 (далі кредитний договір), щодо надання останньому споживчого кредиту в розмірі 24\~100 гривень строком на 36 місяців (тобто до 22.02.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 75% на рік та комісії в розмірі 0.00 грн. (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту) (п.п.2-7 кредитного договору). Відповідно до п.8 кредитного договору сума кредиту зараховується на платіжну картку № [NUMBER] . У випадку порушення клієнтом зобов`язання із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості (п.12 кредитного договору). З меморіального ордеру №TR.35476931.37404.65455 від 23.02.2024 року вбачається, що [PERSON] перераховано кошти у розмірі 24\~100 грн, призначення платежу видача кредиту згідно кредитного договору №АВН0СТ155101708685865488 від 23.02.2024 року. Також судом встановлено, що [PERSON] користувався наданими йому коштами, що підтверджується випискою по картці відповідача №20.00.0001590193 від 17.04.2025 року, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101708685865488 від 23.02.2024 року станом на 17.04.2025 року заборгованість відповідача становить 36\~328,7 гривень, з яких 22\~975,09 гривень заборгованість за кредитом, 12\~188,63 гривень заборгованість за відсотками та 1164,98 гривень заборгованість по пені за період з 23.02.2024 року.. Позивач просив стягнути із [PERSON] вказану вище заборгованість. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Положеннями ч.2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі N 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів, а також те, що позичальник не повернув АТ «А-БАНК» фактично використані ним кредитні кошти у добровільному порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам слід задовольнити. Щодо розміру заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, яка підлягає стягненню із відповідача Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Судом встановлено, що кредитодавець свої обов`язки по кредитним договорам №АВН0СТ155101706429262643 від 28.01.2024 року та №АВН0СТ155101708685865488 від 23.02.2024 року виконав у повному обсязі та перерахував кредитні кошти, що підтверджується долученим до матеріалів справи меморіальними ордерами №TR.34601752.27220.65455 від 28.01.2024 року та №TR.35476931.37404.65455 від 23.02.2024 року відповідно. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101706429262643 від 28.01.2024 року станом на 18.04.2025 року заборгованість відповідача становить 71\~079,58 гривень заборгованість за тілом кредиту та 38\~760,17 гривень заборгованість по відсоткам (разом 109\~839,75 гривень). Разом з тим, заборгованість відповідача за договором №АВН0СТ155101708685865488 від 23.02.2024 року станом на 17.04.2025 року становить 22\~975,09 гривень заборгованість за тілом кредиту та 12\~188,63 гривень заборгованість по відсоткам (разом 35\~163,72 гривень). Розрахунки заборгованості здійснено в межах строку кредитування, визначеними умовами кредитних договорів, та перевірені судом на відповідність їх положенням. Під час розгляду справи суд не встановив обставин, які б свідчили про помилковість такого розрахунку в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам. Таким чином, з відповідача слід стягнути 109\~839,75 гривень за кредитним договорам №АВН0СТ155101706429262643 від 28.01.2024 року та 35\~163,72 гривень за кредитним договором №АВН0СТ155101708685865488 від 23.02.2024 року, оскільки вказана заборгованість підтверджується наявними розрахунками заборгованості та випискам по рахункам відповідача. Щодо стягнення заборгованості по неустойці З 24 лютого 2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України N 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд доходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 3119,54 гривень по кредитному договору №АВН0СТ155101706429262643 від 28.01.2024 року та у розмірі 1164,98 гривень по кредитному договору №АВН0СТ155101708685865488 від 23.02.2024 року слід відмовити, оскільки нарахування та стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії воєнного стану суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно з яким позичальник звільняється від відповідальності за таке прострочення, а положення Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не містить положень, які б дозволяли кредитодавцю нараховувати та стягувати з боржника пеню у період дії в Україні правового режиму воєнного стану. Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23, від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22. Висновки за результатами розгляду справи За таких обставин суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що позов АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягає задоволенню та із відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість по тілу кредиту та відсотках у сумі 109\~839,75 гривень за кредитним договором №АВН0СТ155101706429262643 від 28.01.2024 року та 35\~163,72 гривень за кредитним договором №АВН0СТ155101708685865488 від 23.02.2024 року. Водночас, у задоволенні вимог щодо стягнення пені слід відмовити. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжних дорученнь №6005315483701 від 17.04.2025 року та №6005315483970 від 18.04.2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4844,8 гривень. З мотивувальної частини даного рішення вбачається, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог (97,13%), а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4705,76 грн (4844,8 * 145\~003,47 / 149\~287,99). На підставі ст. ст. 3, 207,\~634,\~1048,\~1049,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial