Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Студеняк О.С., звернулася в суд з позовною заявою до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності на земельну частку (пай). Позов мотивовано тим, що [PERSON] була працівником Колективного сільськогосподарського підприємства «Дубрівське». У 2000 році було розпочато процес роздержавлення та паювання земель КСП «Дубрівське», під час якого було виготовлено Державний акт на право колективної власності серії ЗК № 012-0021. В подальшому 12.06.2000 року розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації №253 вирішено затвердити розрахунки вартості земельних часток (паїв) та їх розмірів в умовних кадастрових гектарах КСП «Дубрівське» згідно розрахунку. Згідно вищезгаданого розрахунку розмір земельної частки (паю) - 4,94 га. Згідно із витягу із протоколу Загальних зборів КСП «Дубрівське» від 03.10.2000 року вирішено погодити Схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Дубрівське» (пай в двох та трьох ділянках); подати розроблену схему на розгляд і затвердження Дубрівській сільській раді. На підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації № 253 від 12.06.2000 року позивач отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) РН № 165204 розміром 4,49 умовних кадастрових гектарів. На підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації № 662 від 24.12.2003 року позивачу було виділено в натурі земельні ділянки та видано державні акти. Вказує, що позивачу частково виділено в натурі (на місцевості) земельні ділянки за рахунок земельного паю, а саме: земельну ділянку із кадастровим номером 2124882400:01:007:0040, площею 2,6668 га. (державний акт серії ЗК № 053977, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0104071002914); земельну ділянку із кадастровим номером 2124882400:01:011:0033, площею 1,7252 га. (державний акт серії ЗК № 034785 зареєстрований в Книзі записів реєстрації за№ 0105071000199). Таким чином позивач загалом приватизувала 4,392 га. Відтак, неприватизованим залишилась частка у розмірі 0,548 га. Однак, ні Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ні Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області, ані Ужгородська районна державна адміністрація відповіли позивачеві що не мають змоги виготовити дублікат такого пайового сертифікату. В той же час, такий пайовий сертифікат у позивача відсутній. З огляду на факт втрати правовстановлюючого документа позивач не може скористатись своїм правом подачі до відповідного органу місцевого самоврядування заяви про виділення йому його земельної частки в натурі. На підставі наведеного, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) розміром 0,548 умовних кадастрових гектарів із земель розпайованого КСП «Дубрівське», які розташовані на території Середнянської селищної ради за межами населених пунктів Ужгородського району Закарпатської області, належного згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 165204. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник подала клопотання про розгляд справи без участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує згідно з позовом в повному обсязі та просить суд задовольнити їх повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.04.2000 КСП «Дубрівське» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ЗК №012-00021, виданий Дубрівською сільською радою народних депутатів Ужгородського району, яким у колективну власність передано 815,1 га земель для ведення сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано за №6 у книзі записів. Згідно зі списком громадян членів КСП, що є додатком №1 до зазначеного акту, [PERSON] під №6 набула право на земельну частку (пай) для ведення сільськогосподарського виробництва. Розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації №253 від 12.06.2000 затверджено розрахунки вартості земельних часток (паїв) та їх розмірів у межах КСП «Дубрівське». Розрахунком вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовах кадастрових гектар визначено: загальна площа сільськогосподарських угідь 735,7 га (у тому числі рілля 439,8 га, багаторічні насадження 23,1 га, сіножаті 34,6 га, пасовища 238,2 га), кількість осіб, які мають право на земельні частки (паї), 149 осіб відповідно до списку, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю. 24.12.2003 розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації №662 власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) виділено земельні ділянки в натурі та видано державні акти на право приватної власності. Згідно з архівним витягом №741 від 05.11.2024 (список громадян, яким виділялися земельні ділянки (паї) на території Дубрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), під №22 зазначено громадянку [PERSON] , мешканку [ADDRESS] , з площею земельної ділянки 2,50 га. З інформації Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №29-7-0.31-1905/2-25 від 18.04.2025, слідує, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Ужгородською РДА (Дубрівська с/р, КСП «Дубрівське»), наявний запис №79 від 26.10.2000 про видачу [PERSON] сертифікату РН №165204 на право власності на земельну частку (пай) розміром 4,94 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат складався в одному примірнику і видавався власнику, тому його копія у відділі відсутня. Також з даної інформації вбачається, що [PERSON] на території Дубрівської сільської ради видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗК № 053977, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі в 10.11.2004 за № 0104071002914 на земельну ділянку площею 2,6668 га та ЗК №034785, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 24.01.2005 за № 0105071000199 на земельну ділянку площею 1,7252 га. Листом №01-49/951 від 17.04.2025 Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області повідомила представника позивача, про те, що розпорядником земель КСП «Дубрівське» була Ужгородська районна державна адміністрація. Розпаювання земель проведено на підставі її розпорядження №662 від 24.12.2000. Оскільки земельні частки (паї) розташовані за межами населеного пункту с. Дубрівка, Дубрівською сільською радою рішення про виділення ділянок у натурі не приймалися. Звернуто увагу, що сертифікати на право на земельну частку (пай) у процесі виготовлення державних актів поверталися до Ужгородської РДА, тому виготовлення їх копій чи дублікатів селищною радою є неможливим. До листа долучено список осіб - членів КСП «Дубрівське» власників земельних часток (паїв) , в якому у графі №1 зазначено гр. [PERSON] 1 № у Державному акті на право колективної власності 6, сертифікат серії РН №165204 на площу 4,94 га умовних кадастрових гектарів. Інформація про приватизовані ділянки: рілля та кормові угіддя площею 2,6668 і 1,7252 га (державні акти ЗК №053977 та ЗК №034785, кадастрові номери 2124882400:01:008:0030 та 2124882400:01:012:0015). Площа земельної частки, на яку [PERSON] має право відповідно до сертифіката, становить 0,3757 га. Згідно з державним актом на право власності на землю серії ЗК №034785 громадянці [PERSON] на підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації від 24.12.2003 №662 та сертифіката РН №165198 належить земельна ділянка площею 1,7252 га, розташована на території с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0105071000199. Відповідно до державного акта серії ЗК №053977 громадянці [PERSON] на підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації від 24.12.2003 №662 та сертифіката РН №165204 належить земельна ділянка площею 2,6668 га, розташована на території с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0104071002914. Відповідно до листа Середнянської селищної ради від 06.08.2025, на момент розпаювання КСП «Дубрівське» залишилась територія земель, яка перебувала у користуванні підприємства, однак власники земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (багаторічні насадження) не реалізували своє право на ці землі. Станом на сьогодні, вищевказані землі проінвентаризовані та можуть бути виділені в натурі на місцевості власникам земельних часток (паїв) у встановленому законом порядку. Відповідно до листа Ужгородської районної військової адміністрації від 06.08.2025, земельне законодавство не передбачає виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай). Відтак, виготовити дублікати сертифікатів на право на земельну частку (пай) не видається можливим. Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 1 Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). У пункті 2 вказаного Указу № 720/95 зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Таким чином, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд встановив, що позивач включений до списку членів КСП «Дубрівське», що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, та набула право на земельну частку (пай) у розмірі 4,94 умовних кадастрових гектарів. Це право частково реалізоване шляхом отримання державних актів на земельні ділянки загальною площею 4,392 га (2,6668 га та 1,7252 га). Відповідно, невиділеним залишився пай площею 0,548 га умовних кадастрових гектарів, який становить частину майнового права позивача. Відсутність у позивача сертифіката на земельну частку (пай) у зв`язку з його видачею та втратою або поверненням до органу влади під час оформлення державних актів не впливає на саме існування права власності на пай у повному розмірі, набутого ним у встановленому законом порядку. Визнання судом цього права є належним способом захисту відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України. Ураховуючи вимоги ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право позивача на земельну частку (пай) у розмірі 0,548 умовних кадастрових гектарів існує, підтверджується державним актом на право колективної власності на землю та списком його членів, і підлягає судовому визнанню як майнове право, яке охороняється законом.

Outcome: approved