Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ЄДРПОУ: 42640371) через свого представника звернулося до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 24 січня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір про надання фінансового кредиту №37668-01/2024, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.\~Позикодавець надав позичальнику фінансовий кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. із зобов`язанням повернути кредит 22.05.2024 року. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що становить 31 250 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) 8 000 грн. 00 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 23\~250 грн. 00 коп. 29.05.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 29052024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило право вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №37668-01/2024. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою її проживання. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, 24.01.2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір фінансового кредиту №37668-01/2024, підписаний за допомогою електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] , про що свідчить п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п.1 договору, кредитодавець надав позичальнику фінансовий кредит в розмірі 8\~000 грн. 00 коп., а позичальник зобов?язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним. Згідно з п. 1.2. договору, кредит надано строком на 120 днів; дата надання кредиту 24.01.2024 року; наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування; дата погашення кредиту 22.05.2024 року. У відповідності до п.1.4.1 процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування вказаного в п.1.2 договору. Відповідно до п. 1.6. договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі у національній валюті шляхом їх перерахування на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-9115 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно розрахунку заборгованості у [PERSON] утворилася заборгованість, що становить 31 250 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) 8 000 грн. 00 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 23\~250 грн. 00 коп. 29.05.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 29052024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило право вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №37668-01/2024. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано договір фінансового кредиту №37668-01/2024, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить, зокрема, відсоткові ставки за користування кредитними коштами. Таким чином [PERSON] та ТОВ\~«АВАНС КРЕДИТ» дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладеного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що кредитор належним чином виконав свої зобов?язання за договором фінансового кредиту №37668-01/2024, в той час\~як відповідач\~свої договірні\~зобов`язання не\~виконала і\~не повернула\~кошти у\~сумі та\~у строк,\~визначений договором.\~З огляду\~на те,\~що позивач\~набув право\~вимоги до [PERSON] , суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.\~ Щодо витрат на правову допомогу, суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року, тарифи на послуги, у зв`язку з чим суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved