Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

8 лютого 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 11 липня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» (далі банк) та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000005024 (далі - кредитний договір). 24 листопада 2010 року на виконання вимог ч. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» найменування акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке являється його правонаступником. Відповідно до статуту ПАТ «Укрсоцбанк» (нова редакція), зареєстрованого 15 червня 2015 року державним реєстратором Голосіївської у м. Києві державної адміністрації, номер запису 10681080076002927, 2 грудня 2013 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк» та рішення єдиного акціонера ПАТ «УніКредит Банк» був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого до ПАТ «Укрсоцбанк» були передані все майно, майнові права та обов`язки, активи та капітал ПАТ «УніКредит Банк». Унаслідок такої передачі ПАТ «Укрсоцбанк» став правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «УніКредит Банк», який був правонаступником усіх прав та обов`язків відкритого акціонерного товариства «УніКредит Банк». Відкрите акціонерне товариство «УніКредит Банк» у зв`язку із реорганізацією шляхом перетворення банку з товариства з обмеженою відповідальністю на відкрите акціонерне товариство та відповідну зміну назви ТОВ «УніКредит Банк» на відкрите акціонерне товариство «УніКредит Банк» на підставі рішення установчих зборів ВАТ «УніКредит Банк» 25 лютого 2009 року. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості,\~ повернення, строковості, платності та цільового характеру, в сумі 20000 доларів США зі сплатою відповідачем 12 відсотків річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 11 липня 2022 року.\~ Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач свої зобов`язання перед банком не виконала. У результаті порушення відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка складається з суми кредиту, відсотків, пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 18994,92 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17 вересня 2015 року становить 414518,53 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000005024 від 11 липня 2007 року у розмірі 18994,92 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17 вересня 2015 року становить 414518,53 грн.; - судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6217,78 грн. 9 лютого 2016 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до судового розгляду. 9 жовтня 2018 року суддею Киреєвим О.В. було постановлено ухвалу, якою справу прийнято до свого провадження, та у зв`язку із набранням чинності 15 грудня 2017 року Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції, призначено підготовче засідання по справі, визначено відповідачу строк для подання відзиву. 27 листопада 2019 року суд постановив ухвалу, якою залучив до участі у справі АТ «Альфа-Банк», як правонаступника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», оскільки 15 жовтня 2019 року відбулася реорганізація ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 12 жовтня 2020 року суд постановив ухвалу, якою зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Бородянського районного суду Київської області у цивільній справі № 939/2924/19 за позовом [PERSON] до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни, АТ «Альфа-Банк», комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. 10 січня 2022 року суд постановив ухвалу, якою поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання. 1 грудня 2022 року до Державного реєстру банків було внесено відомості про зімну найменування акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування АТ «Альфа-Банк») на акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (скорочене найменування АТ «СЕНС БАНК». 23 січня 2024 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві. У судове засідання відповідач не з`явилася, її представник позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, подав відзив на позовну заяву, в якому просив поновити строк на подання відзиву, у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позов є безпідставним, необґрунтованим та неправомірним. Причинами пропуску строку на подання відзиву стало те, що представник із запізненням довідався про розгляд справи. Ураховуючи те, що зазначені представником відповідача причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву є поважними, а тому строк на подання відзиву підлягає поновленню. Суть відзиву на позовну заяву зводиться до того, що позивачем не надано суду копію передавального акту майнових прав та обов`язків, активів та капіталу ПАТ «УніКредит Банк» до ПАТ «Укрсоцбанк», або витягу, який підтверджує право позивача вимагати погашення заборгованості за спірним кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог позивач надав суду розрахунок заборгованості, підписаний особою, повноваження якої не підтверджені. Позивачем не було надано суду первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового повернення, а також доказів, які б обґрунтовували невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Позивач не повідомив відповідача про зміну кредитора. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача за наявними у справі доказами, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № МRТG-000000005024 (том 1 а.с. 4-6). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» зобов`язалося надати [PERSON] на умовах цього договору грошові кошти в сумі 20000 доларів США, а [PERSON] зобов`язалася прийняти, використати за цільовим призначенням, передбаченим п. 1.2 договору, та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12 % річних та інші обов`язкові платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Пунктом 1.2 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 15 років з терміном остаточного погашення не пізніше 11 липня 2022 року на придбання садового будинку загальною площею 65.6 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,0515 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Для виконання кредитних зобов`язань між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № МRТG-000000005024/S від 11 липня 2007 року (п. 3.1 кредитного договору). Так, договір про іпотечний кредит є різновидом кредитного договору, оскільки іпотечний кредит це вид кредиту, який надається під заставу нерухомого майна. Він укладається між фінансовою установою (банком) та позичальником для придбання житла або іншої нерухомості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу кредит у обумовленому розмірі, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 17 вересня 2015 року складає18994,92 доларів США, з якої 15261,16 доларів США тіло кредиту, 2525,41 доларів США відсотки, 527,62 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 680,73 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем та її представником не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості, а також доказів, які б підтверджували належне виконання відповідачем (повне або часткове) зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, умови договору належним чином не виконала і не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ст.ст. 192, 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 4 липня 2018 року (провадження № 14-134цс18). Доводи представника відповідача про те, що у АТ «СЕНС БАНК» відсутнє право вимоги до відповідача за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000005024 від 11 липня 2007 року, оскільки не доведено факт переходу права вимоги за цим договором від первісного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. З копії статуту акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (том 4 а.с. 63-93) вбачається, що 2 грудня 2013 року на підставі рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку (Протокол № 3) та рішення єдиного акціонера ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІКРЕДИТ БАНК» (№ 4/12/2013) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого до Банку були передані все майно, майнові права та обов`язки, активи та капітал ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІКРЕДИТ БАНК» (ідентифікаційний код: 21753123). Внаслідок такої передачі Банк став правонаступником усіх прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІКРЕДИТ БАНК», який був правонаступником (на підставі рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку від 24 листопада 2010 року (протокол № 3) про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви)) усіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства УніКредит Банк, який, в свою чергу, був правонаступником усіх прав та обов`язків, зокрема: УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю на підставі рішення Зборів Учасників про перейменування Банку Пекао (Україна) Товариство з обмеженою відповідальністю на УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю від 25 травня 2006 року; відкритого акціонерного товариства УніКредит Банк у зв`язку з реорганізацією шляхом перетворення банку з товариства з обмеженою відповідальністю на відкрите акціонерне товариство та відповідну зміну назви з УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю на Відкрите акціонерне товариство УніКредит Банк на підставі рішення Установчих Зборів ВАТ УніКредит Банк від 25 лютого 2009 року. 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» 15 жовтня 2019 року відбулася реорганізація ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 1 грудня 2022 року до Державного реєстру банків було внесено відомості про зімну найменування акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування АТ «Альфа-Банк») на акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (скорочене найменування АТ «СЕНС БАНК». Таким чином, суд вважає доведеним факт правонаступництва АТ «СЕНС БАНК» усіх прав та обов`язків товариства з обмеженої відповідальністю «УніКредит Банк», у тому числі і що стосується права вимоги до відповідача за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000005024 від 11 липня 2007 року. Суд вважає за необхідне також зазначити, що 23 січня 2020 року представником відповідача було подано до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. Зазначена заява була мотивована тим, що\~ виконання зобов`язань [PERSON] за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000005024 від 11 липня 2007 року було забезпечено нотаріально посвідченим іпотечним договором від 11 липня 2007 року. Листом від 18 вересня 2019 року вих. № 219 АТ «Укрсоцбанк» надіслав на ім`я відповідача довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу. Згідно із зазначеною довідкою відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» 18 червня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, тобто зобов`язання за кредитним договором припинені. Ухвалою суду від 23 січня 2020 року, яка була скасована з процесуальних підстав постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, заяву представника відповідача було задоволено, провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що станом на 23 січня 2020 року відповідач та її представник не заперечували факт наявності у АТ «Укрсоцбанк», як правонаступника усіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк», права вимоги до відповідача за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000005024 від 11 липня 2007 року. Доводи представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не може вважатися належним та допустимим доказом, який підтверджує існування заборгованості відповідача за кредитним договором, оскільки він не є первинним бухгалтерським документом, суд визнає необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Відповідно до абзацу 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься й у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року № 88. Відповідно до п. 2.1 зазначеного Положення первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Пунктом 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду документи щодо надання кредиту відповідачу, зокрема, відповідний договір, який містить підписи обох сторін, та виписки по особовим рахункам [PERSON] . Зазначені документи в кредитних правовідносинах є первинними бухгалтерськими документами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 6217,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved