Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Представник АТ «ТАСКОМБАНК» Альховська І.Б. звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1815453141 від 14.06.2021. Свою позовну заяву представник позивача обґрунтував тим, що 14.06.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1815453141, за умовами якого остання отримала кредит на суму 35649,00 грн, зобов`язалася повернути його зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів, що передбачені кредитним договором. ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Також зазначено, що між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором №1815453141 від 14.06.2021, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак, остання у добровільному порядку кошти не повернула. Станом на 12.05.2025 сума заборгованості за кредитним договором складає 59294,19 грн., з яких: 35649 грн - сума основного боргу; 6383,91 грн - \~заборгованість по річним відсоткам; 17261,28 грн - сума заборгованості по щомісячним відсоткам. Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконала, позивач як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом. Ухвалою від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «ТАСКОМБАНК». У судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла. Відзив на позов не подала. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14.06.2021 [PERSON] уклала із ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитний договір №1815453141, підписанням якого відповідач підтвердила факт приєднання до публічного договору, що підтверджує її особистий підпис. Своїм підписом в Анкеті-заяві на отримання кредиту, відповідач повністю та безумовно прийняла пропозицію банку, гарантує та підтверджує, що банк надав їй в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену законодавством, що захищає права споживачів. Згідно з інформації кредитного договору №1815453141, паспорту кредиту від ТОВ «ЦФР» №5453141 та заяви-анкети, відповідач отримала кредит у сумі 35649,00 грн на строк 24 місяці. Річні проценти 11,99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,69 % від суми кредиту. Відповідно до п. 2.2. договору сторони домовились, що цей договір, паспорт кредиту №5453141 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" в редакції вiд 04.01.2021 складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. Згідно із п. 1.3. договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5453141, який є невід`ємною частиною цього договору. У п. 6 паспорту кредиту сторони домовилися, що відповідач сплатить після закінчення 24-місячного строку його дії, суму кредиту в сумі 35649,00 грн, нараховані річні проценти в сумі 4734,37 грн та нараховані щомісячні проценти в сумі 23015,04 грн, а всього 63398,41 грн. 20.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК», укладений договір факторингу №200921, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором №1815453141 від 14.06.2021, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно вищевказаного договору факторингу №200921 визначено, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в і числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникну майбутньому. Відповідно витягу реєстру прав вимоги від 20.09.2021 до договору про відступлення прав вимоги №200921, слідує, що АТ «ТАСКОМБАНК» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1815453141 від 14.06.2021. Відповідно до меморіального ордеру №768960451 від 20.09.2021, АТ«ТАСКОМБАНК» сплатило ТОВ ФК «ЦФР» 214388525.17 грн згідно з договором про відступлення права вимоги №200921 від 20.09.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості (наявний у електронному вигляді) за кредитним договором №1815453141 від 14.06.2021 станом на 12.05.2025, виконаного позивачем, у [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 59294,19 грн., з яких: 35649,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 6383,91 грн - \~заборгованість по відсотках (в т.ч. прострочені); 17261,28 грн - сума заборгованості по щомісячним відсоткам. Також, випискою по особовому рахунку за період з 14.06.2021 по 12.05.2025 підтверджується факт надання відповідачу у користування кредитних коштів, а також факт користування ними. Однак станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду відповідач не сплатила суму заборгованості, яка виникла через невиконання нею умов кредитного договору. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом та факторингом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина перша статті 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтею 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено у ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, відповідач згідно укладеного договору отримала у користування кредитні кошти шляхом їх перерахування на поточний рахунок, повідомлений нею при укладанні договору, водночас кредитні кошти та нараховані суми процентів своєчасно та у повному обсязі не повернула, чим порушила взяті на себе зобов`язання. За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 даного Кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до частин першої та третьої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору....неповідомлення боржника про зміну\~кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відтак навіть за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги від позивача, має місце той факт, за яким він не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, який вказаний у кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем, факт надання відповідачу кредитних коштів, також позивачем доведений той факт, що він у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань у повному обсязі матеріали справи не містять, остання своїм правом на участь у судових засіданнях та на подання доказів на підтвердження своєї позиції не скористалася, контррозрахунку заборгованості не подавала. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про правомірність, обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 2 422,40 грн. Відтак враховуючи задоволення позову, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved