Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та утримання дружини. Свій позов обґрунтовує тим, що на даний момент шлюбні відносини між ними припинені, однією сім`єю вони не проживають,спільне господарство не ведуть.Тому прохала суд розірвати шлюб між ними. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дітей. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення меншою дитиною трирічного віку у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно. Ухвалою суду від 25.09.2025 року вищевказана цивільна справа прийнята до провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої представник [PERSON] та позивач, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] \~у судові\~засідання 22.10.2025\~року,\~24.11.2025\~року не\~з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце судового\~розгляду, відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації відповідача. (а.с.25, 33). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. Тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.08.2022 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2022 року, виданого Полтавським відділом державної реєстрації актів цивільного стан у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), за актовим записом №237 (а.с.10). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, тому шлюб підлягає розірванню . Щодо стягнення аліментів на дітей, суд зазначає наступне. Сторони мають двох малолітніх дітей, доньку - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. (а.с.11,12). Діти проживає разом з позивачем та перебувають на її утриманні. (а.с. 27). Відповідно до ст.ст.\~141,\~155,\~180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтями\~8,\~11 ЗУ «Про охорону дитинства»\~визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до\~ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст.\~ст. 180-181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. За змістом\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Згідно із\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1\~ст.191 СК України). Враховуючи обставини, передбачені\~ст.182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я, матеріальний, сімейний\~\~стан відповідача, суд вважає, що [PERSON] \~\~в змозі надавати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/5 частини усіх видів доходу щомісячно, і до досягнення меншою дитиною трьох років, то суд зазначає, що ця вимога підлягає задоволенню частково. Частиною 2\~статті 84 СК України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4\~ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою\~статті 84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також враховує обставини передбачені\~ст.84 СК України, матеріальний стан, стан здоров`я позивача, відповідача, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законодавством України, виходячи з принципу справедливості та розумності, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходів ) щомісячно, до досягнення дитиною 3-річного віку. Згідно ч. 1\~ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до\~ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до норм\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в частині вимог про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн. Також з відповідача відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~необхідно стягнути на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн за розгляд судом позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved