Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №0997340037 від 21.12.2019 року у розмірі 60124,68 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. Суд своєю ухвалою від 29.05.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. 23.06.2025 року до суду надійшов відзив (вх.№4555) на позовну заяву від представника відповідача Новікової І.С., яка діє в інтересах [PERSON] , у якій просить позовні вимоги ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором надання позики №0997340037 від 21.12.19 року у розмірі 7250 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 292,14 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 603 грн. 27.06.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№4696) від представника позивача Ткаченко М.М., яка діє в інтересах ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" у яких представник позивача просить врахувати, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов договору та в межах строку дії кредитного договору №0997340037 від 21.12.2019 року. В обгрунтування доводів вказує, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Зазначає, що відповідач також не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи, не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Вважає, що заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а є лише особистою думкою відповідача. Також посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Розгляд справи призначено на 09:00 годину 13.10.2025 року. Представник позивача Ткаченко Марія Миколаївна, яка діє в інтересах ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (керівник юридичної особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи) подала до суду заяву (вх.№7524) про розгляд справи у відсутності представника позивача ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР". Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№3368 ) за наявними у справі доказами. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи. Поштове повідомлення повернуто до суду із розпискою відповідача про отримання копії ухвали суду про відкриття провадження (а.с.99). Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження" від 29.05.2025 року по справі №306/798/25 надіслано 29.05.2025 року о 16:50 годині одержувачу Оберлайтер А.О. на електронну адресу: [INFO] (довідка про доставку електронного листа, а.с. 96). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Представник відповідача-адвокат Новікова І.С., яка діє в інтересах Оберлайтер А.О. (ордер на надання правничої допомоги серії АО №1180034 від 16 червня 2025 року) просить позовні вимоги ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" задовольнити частково з підстав зазначених у відзиві. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; ч. 1 ст.634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору; ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (договір - вид зобов`язання, спрямований на передачу майна, тобто взаємна угода сторін, у якому містяться окремі положення, умови, визначені права та обовязки сторін. Сукупність погоджених сторонами умов і становить зміст договору. За таких обставин, виконання сторонами своїх договірних обов`язків, як позикодавця, так і позичальника, є обов`язковим). Суд встановив, що 21 грудня 2019 року року між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір № 0997340037, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору, з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. З іншими умовами, які визначають порядок і умови надання ТОВ «ІНФІНАНС» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, правами та обов?язками сторін [PERSON] ознайомилася до укладення договору, які є невід?ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти). Відповідачу згенеровано та надіслано одноразовий ідентифікатор для підписання заявки (клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті з використанням послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними). Пропозиція (оферта) на отримання 6 траншу згідно заявки-анкети № 2628564601 від 16.02.2020 року в рамках договору про надання позики №0997340037 від 21.12.2019 року підписано [PERSON] 16.02.2020 року електронним цифровим підписом, який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений відповідачем в особистому кабінеті на сайті ТОВ "ІНФІНАНС". Договір укладено дистанційно, в електронній формі в особистому кабінеті Оберлайтер А.О., шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої ТОВ "ІНФІНАНС" перераховано грошові кошти. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» - електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею: ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 14.07.2021 року було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0997340037. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0997340037. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 0997340037, укладеним 21.12.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; ч.1 ст.516 ЦК України передбачено - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України - за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором; ст. 1078 ЦК України - предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника; ст. 1080, 1084 ЦК України - договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Представник позивача ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" у позовній заяві та відповіді на відзив зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. За умовами п. 1.2 договору №0997340037 від 21.12.2019 року кредит надано у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, додатку №3 та додатку №4 до договору - при наданні (отриманні) другого траншу кредиту та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору №0997340037 від 21.12.2019 року. Згідно п.1.9 договору, дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами. Відповідач у відзиві визнає, що 21.12.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір №0997340037 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору, з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Однак зазначає, що при укладенні договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачеві повну та чітко структуровану інформацію щодо умов кредитування, зокрема, має бути визначено загальний розмір кредиту, встановлений кредитний ліміт (у разі кредитної лінії), строк, протягом якого споживач має право користуватись кредитом, а також загальна вартість кредиту, що включає не лише суму отриманих коштів, але й усі витрати, пов`язані з їх отриманням та поверненням. Якщо кредит надається частинами (траншами), у договорі має бути чітко прописаний порядок надання таких траншів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачу в межах укладеного договору №0997340037 від 21.12.2019 року надано 6 (шість) траншів кредиту, однак позовні вимоги стосуються виключно шостого траншу, отриманого відповідачем у лютому 2020 року. Згідно пропозиції надання 6 траншу, згідно заявки-анкети №2628564601 від 16.02.2020 року, в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997340037 від 21.12.2019 року (оферта) основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) - 5200 грн; строк користування кредитом (траншем) - 30 днів; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 2730 грн. Тобто з 16.02.2020 року по 17.03.2020 року є періодом правомірного користування кредитними коштами (6 транш), після 16.03.2020 року є періодом неправомірного користування коштами, за який до боржника може бути застосовано цивільно-правова відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору; ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики; ст. 1049 ЦПК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознакам; ст. 1056 ЦК України - розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» - кредитна лінія вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит; прим. 1 п.1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» - договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; п. 6 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» - інформація, що надається кредитодавцем споживачу має містити відомості про, зокрема, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування; п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» - загальна вартість кредиту для споживача сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Із змісту доданого до позову розрахунку заборгованості суд встановив, що [PERSON] в межах укладеного договору №0997340037 від 21 грудня 2019 року надавалось 6 (шість) траншів кредиту. В матеріалах справи наявна пропозиція надання 6 траншу згідно заявки-анкети№2628564601 від 16 лютого 2020 року, в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997340037 від 21 грудня 2019 року (оферта), згідно якої основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) - 5200 грн.; строк користування кредитом (траншем) - 30 днів; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 2730 грн. Судом встановлено, що залишок основної заборгованості (тіла кредиту) становить 4519,94 грн, що підтверджується самим позивачем у розрахунку. В цій частині суд вважає доводи представника відповідача такими, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Розмір нарахованих відсотків в межах кредитного договору (п.1.9. договору) становить 55604,74 грн. станом на день передачі права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, докази на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи розрахунок заборгованості з урахуванням умов кредитного договору та передбаченої ним черговості погашення, визначеної у пункті 3.5. договору №456040-КС-005, фактичні платежі, здійснені відповідачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" необхідно задовольнити. В частині вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0517790043 від 02 травня 2025 року. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" у розмірі 2422,40 грн. (у відповідності до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" - при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; ч.4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір). Вартість наданих послуг адвокатом визначена у розмірі 16000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу суду додано: заявка №698 на надання юридичної допомоги від 01.03.2025 року; витяг з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року про проведення наданих юридичних послуг: усна консультація (з вивченням документів) - 4000 грн.; складання позовної заяви - 12000 грн. (загальна сума 16000 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у ст.137, 141 ЦПК України критерії (правова позиція Верховного Суду у постанові від 20.10.2021 року, справа №757/29103/20-ц: "у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено"). Відповідно до прайс-листа адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» вказано, вартість усної консультації (з вивченням документів) становить 2000 грн., вартість складання позовної заяви 3000 грн. за одну годину. Отже, з урахуванням заперечень відповідача та складності справи, необхідного часу для підготовки позову у справі про невиконання грошових зобов`язань перед банком, достатнім є 1 година для проведення консультації та 1 година для складання позовної заяви. Саме такий розмір витрат як 5000 гривень на правову допомогу є співмірним з розміром основного боргу відповідача. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України - при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд, враховуючи положення п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, правові висновки щодо застосування цієї норми, викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 року, справа № 758/6113/19, з огляду на критерії обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн. за складання типової позовної заяви у малозначному спорі не є співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи. Суд враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є компенсацією стороні, понесених нею витрат, а тому доходить висновку, що в цій частині позовну вимогу необхідно задовольнити частково у розмірі 5000 грн. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: partial