Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 19.08.2025, просило стягнути з відповідача 50\~254,00 грн заборгованості за договором позики № 76991948 від 01 грудня 2023 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 01 грудня 2023 року було укладено договір позики № 76991948 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надає позичальнику кредит у розмірі 16 000 грн на погоджений умовами договору строк, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити плату (проценти) від суми позики. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за договором позики та надало відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом їх перерахування на картку позичальника, яку останній вказав при оформленні позики. Відповідач здійснював часткову оплату, що свідчить про прийняття укладеного договору позики. Однак [PERSON] не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, чим допустив істотні порушення умов договору, не повернув отримані кошти та не сплатив відсотків за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 50\~254,00 грн, з яких: 13 840,00 грн заборгованість за основним боргом, 36\~414,00 грн заборгованість по відсотках. ТОВ « «Свеа Фінанс» 22 травня 2024 року уклало договір факторингу № 01.02-14/24 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за умовами якого позивач набув права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників до зазначеного договору факторингу, зокрема, до [PERSON] за вище вказаним договором позики. Відповідно до ухвали судді від 30.07.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу було направлено позивачем 26.07.2025 цінним листом. [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження надсилалась судом за зареєстрованою адресою його місця проживання, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення АТ «Укрпошта» від 06.08.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 01 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 76991948 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором mDGmN7Jha5 (а.с.7-10). За умовами вказаного договору відповідач отримав позику в розмірі 16\~000,00 грн строком на 30 днів, з процентною ставкою (базовою)\~2,5 % в день, зниженою процентною ставкою\~0,75 % в день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності, у разі недотримання позичальником умов вказаної програми нараховані проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою), дата повернення позики 30.12.2023, сплатою процентів за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,7 % за день (не застосовується в період воєнного стану). За умовами договору позики кошти надаються позичальнику безготівково на банківський рахунок з використанням картки [NUMBER] . За положеннями п.6 договору позики № 76991948 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація), ініціювавши звернення до позикодавця в електронні формі, шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. До укладення договору позики відповідач ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, інформація в якому відповідає умовам укладеного договору (а.с. 11-12). Відповідно до умов договору позики відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити плату від суми позики у строки і на умовах, передбачених договором. 22 травня 2024 року між ТОВ «Свеа Фінанс» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 01.02-14/24, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило для ТОВ «Свеа Фінанс», а останнє набуло за плату права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, що підтверджується даними договору факторингу та платіжної інструкції № 9632 від 23.05.2024 про оплату фінансування згідно договору факторингу (а.с.28-37). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-14/24 ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 76991948 в сумі 50\~254,00 грн, з яких: 13\~840,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 36\~414,00 грн заборгованість за процентами за користування позикою (а.с.40). Отже, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» за плату прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідача. За даними розрахунку заборгованості за договором позики № 76991948, зробленим первісним кредитором, за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 50\~254,00 грн, яка складається з: 13 840,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 36\~414,00 грн заборгованість за відсотками, що нараховувались до 16.04.2024. При визначенні розміру заборгованості первісним кредитором враховано сплату відповідачем 18.12.2023 коштів у розмірі 2\~160 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту (а.с.23-26). В матеріалах справи відсутні докази належного виконання [PERSON] взятих на себе за договором позики зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається в письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~статті 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на зазначене, суд вважає, що договір позики підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до кредитних договорів.\~Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачем в повному розмірі матеріали справи не містять. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку договір позики та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих коштів за договором позики та процентів за користування ними з боржника. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу за договором позики № 76991948 в розмірі 13\~840 грн. Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування позикою за договором позики суд зазначає про таке. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 виснувала, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. \~Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено з матеріалів справи, строк користування позикою за договором позики № 76991948 був погоджений сторонами та становив 30 днів, тобто до 30 грудня 2023 року. Як зазначалось вище пункт 6 договору позики передбачає право позичальника продовжити строк користування позикою (пролонгація) шляхом укладення додаткової угоди. Матеріали справи не містять доказів пролонгації строку користування позикою у відповідності до п. 6 договору позики, а саме, доказів укладення додаткової угоди до договору. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються також частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами позивач не звертався. Таким чином, позикодавець відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача за договором позики № 76991948 від 01.12.2023, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах погодженого строку кредитування - 30 днів (з 01.12.2023 по 30.12.2023). Розмір процентів за користування позикою, відповідно до наданого Товариством розрахунку заборгованості за вказаним договором позики, станом на 30.12.2023 складає 3\~405,60 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в загальному розмірі 17245 грн 60 коп. Враховуючи часткове\~задоволення позову\~на 34,32\~%,\~відповідно до\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України,\~з [PERSON] \~на користь\~позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 831,37 грн, що складає 34,32 % від 2 422,40 грн (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»).

Outcome: partial