Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №3959970524 від 13 травня 2024 року в сумі 21325,00 грн, а також судових витрат. Свої вимоги мотивувало тим, що 13 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений договір надання грошових коштів у позику №3959970524 у електронній формі. Даний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 20 лютого 2024 року, складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник ознайомлений. За умовами договору кредитні кошти було надано на споживчі (особисті) потреби у безготівковій формі в сумі 5000,00 грн шляхом їх перерахування на рахунок позичальника, строком на 360 днів, зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 1,5%, яка застосовується в межах строку кредиту. ТОВ «Іннова Фінанс», як позикодавець, свої зобов`язання виконало у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. В той же час відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яку і просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також витребувано додаткові докази. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом установлено, що 13 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства, доступ до якої позичальнику забезпечується через веб-сайт, було укладено договір надання грошових коштів у позику №3959970524, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн на особисті (споживчі) потреби, строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.6 договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089.90% річних; за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 32000 грн; денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,5%; (розділ 2 договору). Пунктом 3.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 13 травня 2024 року або наступний за ним календарний день (п.3.2 договору). Згідно п. 4.1-4.2 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (п.2.1 договору). Відповідно до п. 6.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п 6.3. кредитного договору. Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №3959970524 від 13 травня 2024 року містить графік платежів для позичальника, який передбачає кількість днів у розрахунковому періоді - 360, суму позики за договором (тіло) 5000,00 грн, проценти за користування позикою 27000,00 грн, реальну річну процентну ставку 9089,90 % та загальну вартість позики 32000,00 грн. У разі якщо позичальником не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою. З матеріалів справи слідує, що договір між сторонами був укладений в електронній формі та був підписаний 13 травня 2024 року [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «xjnrsic3b». Підписавши цей договір, відповідач підтвердила, що ознайомилася, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил. Також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами даного договору (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів). Крім цього, 13 травня 2024 року відповідач також ознайомився із умовами стандартизованої форми Паспорта споживчого кредиту, підписавши які електронним підписом одноразовим ідентифікатором «56w7qgcis», позичальник підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору надання грошових коштів у позику №3959970524 від 13 травня 2024 року. Кредитодавець свої зобов`язання виконав. Отримання позичальником коштів за цим договором підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» від 14 серпня 2025 року №7/14224 за змістом якого слідує, що згідно договору з ТОВ «Іннова Фінанс» №160523/1 від 16 травня 2023 року 13 травня 2024 року було перераховано 5000,00 грн на картку № [NUMBER] , [PERSON] , номер транзакції в системі iPay.ua 1407727601. В матеріалах справи також наявний договір № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16 травня 2023 року, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс». З наданого на виконання ухвали суду повідомлення АТ «А-Банк» №20.1.0.0.0/7-20251015/0257 від 21 жовтня 2025 року, платіжної інструкції №966617676206.128 від 13 травня 2024 року та руху коштів по рахунку слідує, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та 13 травня 2024 року на її картковий рахунок було зараховано кошти у сумі 5000,00 грн. Позичальник неналежно виконує умови договору. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем складає 21\~325, 00 грн, з яких: 5000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 13 825,00 грн - заборгованість за процентами, 2\~500,00 грн - сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язання. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та процентами. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. При цьому суд враховує, що розмір заборгованості по процентам визначений з урахуванням п. 17\~розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про споживче кредитування». Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені, то позивач просить стягнути з відповідача 2500,00 грн. Нарахування пені на підставі п. 7.4 договору за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. За ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. В той же час, відповідно до п. 18. Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)). Беручи до уваги, що заборгованість у виді пені в сумі 2500, 00 грн за кредитним договором №3959970524 від 13 травня 2024 року нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2500, 00 грн пені за цим кредитним договором задоволенню не підлягає Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №3959970524 від 13 травня 2024 року в розмірі 18 825,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13\~825,00 грн- заборгованість за процентами. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2138,41 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial