Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини звернулася [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] у віці 87 років померла її матір [PERSON] , яка на час своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] та належним чином прийняла спадщину, що відкрилась після її смерті, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 09.04.2025 р. державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори. Зазначає, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті матері входить майно, яке належало померлому [PERSON] , яке її матір прийняла у спадщину, проте за життя юридично не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] помер [INFO] у віці 83 роки та на день своєї смерті проживав разом з [PERSON] за вищевказаною адресою: [ADDRESS] та вони вели спільне господарство. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а відтак заяви про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини ніким не подавались. Заявниця вважає, що оскільки її матір [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживала разом з ним, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить його право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Каменяр», розміром 2,10 га в умовних кадастрових гектарах, що посвідчується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ТР №0202919 від 23.12.1996 р. Вказує, що за життя [PERSON] заповіти не складав та від його імені такі не посвідчувалися, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.08.2025 р., таким чином спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Вважає, що її матір [PERSON] була спадкоємницею за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , оскільки проживала разом з ним однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1949 року вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, не перебували у інших зареєєстрованих шлюбах. Вказує, що після її звернення до державного нотаріуса Шумської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , нею було отримано роз`яснення, за яким їй було повідомлено про те, що на час її звернення до нотаріальної контори відсутні підстави для видачі вищевказаного свідоцтва. Зазначає, що від встановлення факту проживання її матері [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, так як у неї виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] , яка спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом четвертої черги, прийняла, але за життя належним чином не оформила своїх спадкових прав, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаною заявою. Ухвалою суду від 01.10.2025 р. заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Одночасно було задоволено клопотання заявниці про виклик свідків та витребувано з Шумської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №150/2008, заведеної після смерті [PERSON] . Інших процесуальних дій не вчинялося. В судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Кордиш А.А. підтримали заяву в повному обсязі, просили суд встановити факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Зазначили, що встановлення даного факту, має для заявниці юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення її спадкових прав як спадкоємниці за заповітом після смерті її матері [PERSON] , та у зв`язку з тим, що в позасудовому порядку вирішити вказане питання неможливо, просили заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб - Шумської міської ради Тернопільської області та Шумської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Будь-яких заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення суду не надали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона народилася в 1968 р. та з часу народження проживає в [ADDRESS] . Пояснила, що знала матір та вітчима заявниці - [PERSON] та [PERSON] , які проживали по сусідству біля неї з часу її народження. Вказала, що матір та вітчим заявниці не були одруженими, проте жили разом як одна сім`я, у них було двоє спільних дітей - син [PERSON] , 1948 року народження, та донька [PERSON] , 1953 року народження, та їх діти більш як 20 років тому померли. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, зокрема, мали спільне підсобне господарство - корови, кури, свині, спільно оброблями присадибну земельну ділянку, мали спільний бюджет та піклувалися один про одного. Вітчим заявниці помер першим в 2003 році та через деякий час померла матір заявниці в 2007 році. Вказала, що на день смерті [PERSON] разом з ним проживала матір заявниці [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його рідною матір`ю, яка проживала в с.Переморівка разом зі своєю матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] , який був для нього як батько. [PERSON] та [PERSON] почали разом проживати однією сім`єю, як йому відомо зі слів родичів, орієнтовно з 1947-1948 років, проте не перебували у зареєстрованому шлюбі, у них було двоє спільних дітей - син [PERSON] та донька [PERSON] . Вказав, що він постійно до них навідувався в с.Переморівка, де [PERSON] та [PERSON] жили однією сім`єю як чоловік і жінка, вели спільне підсобне господарство (свині, кури тощо), вони були поєднані спільним побутом. [PERSON] помер раніше за [PERSON] , та остання значно більше, аніж як п`ять років проживала з [PERSON] до дня його смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 1979 року проживає в [ADDRESS] та знала заявницю, її матір [PERSON] та вітчима [PERSON] , які в свій час проживали по сусідству з нею. [PERSON] та [PERSON] жили однією сім`єю як чоловік і жінка, та у них було двоє спільних дітей - син [PERSON] та донька [PERSON] , вони мали спільне підсобне господарство, обробляли присадибну земельнуділянку, піклувалися один про одного. Вітчим заявниці [PERSON] помер швидше за матір заявниці - [PERSON] , та остання з [PERSON] не один десяток років проживала разом однією сім`єю до дня його смерті. Суд, вислухавши заявницю та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] у віці 87 років померла матір заявниці - [PERSON] (актовий запис № 11 від 20.08.2007 р.), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.08.2007 р., свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] та свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] (а.с.13-15). [PERSON] на день своєї смерті проживала в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Шумської міської ради Тернопільської області №114 від 13.05.2025 р. (а.с.16). Заявниця [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] є її єдиним спадкоємцем за заповітом та належним чином прийняла спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 150, заведеної після смерті [PERSON] , які було досліджено у судовому засіданні, зокрема, трьома свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими 09.04.2025 р. державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори та зареєстрованими в реєстрі за №137, 139, 141 (а.с.60-74). Відповідно до ч.1 ст.1216, ч.1 ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] у віці 83 роки помер [PERSON] (актовий запис № 21 від 10.11.2003 р.), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2003 р. (а.с.20). На день своєї смерті [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] , та вони вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Шумської міської ради Тернопільської області № 139 від 06.08.2025 р., актом опитування свідків на предмет встановлення факту проживання №69 від 07.07.2025 р., довідкою Шумської міської ради Тернопільської області № 147 від 28.08.2025 р. та випискою з погосподарської книги № 48 від 28.08.2025 р. (а.с.23-26). До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить його право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Каменяр», розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ТР №0202919 від 23.12.1996 р. (а.с.22). Відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень даних Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», - норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг («нових черг») відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Таким чином, оскільки [PERSON] помер [INFO] , а відтак 6-місячний строк для прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті сплив 09.05.2004 року. Згідно витягів зі спадкового реєстру від 06.08.2025 р. [PERSON] за життя будь-яких заповітів та спадкових договорів не складав, та після його смерті спадкові справи не заводились і свідоцтва про право на спадщину будь-кому не видавались, а відтак заяви про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини ніким не подавалися (а.с.27-28). Таким чином до спадщини, яка відкрилася після його смерті застосовуються Правила книги шостої ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживала разом з ним, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, що відкрилася після смерті матері заявниці - [PERSON] входить майно, яке належало померлому [PERSON] , яке вона прийняла у спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав, про що свідчить наступне. Як вже вище зазначалось до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить його право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Каменяр», розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ч.1 ст.1217, ч.2 ст.1223, ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так як заповіти від імені [PERSON] не складалися та не посвідчувалися, а відтак спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В серпні 2025 року заявниця [PERSON] зверталася до Шумської державної нотаріальної контори з приводу видачі їй після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Каменяр», у видачі якого їй фактично було відмовлено, мотивуючи тим, що заявниця не представила доказів родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем (а.с.29). З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] була спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , оскільки проживала разом з ним однією сім`єю більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме орієнтовно з 1947-1948 року вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, не перебували у інших зареєстрованих шлюбах. [PERSON] та [PERSON] мали двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.52-55). Відповідно до п.2 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до пп.4.4 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт проживання [PERSON] , померлої [INFO] , однією сім`єю з [PERSON] , померлим [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1947-1948 років і до дня смерті [PERSON] ( [INFO] ) підтверджується: - свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 10.11.2003 р., відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] у віці 83 роки в с.Переморівка Шумського району (на даний час - Кременецького району) Тернопільської області, актовий запис № 21 від 10.11.2003 р.; - відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданому 11.09.2003 р. Шумським РВ УМВС України в Тернопільській області, відповідно до якої місце проживання [PERSON] з 12 липня 1978 року було зареєстроване за адресою : [ADDRESS] (на даний час - Кременецького району) Тернопільської області; - довідкою Шумської міської ради Тернопільської області № 139 від 06.08.2025 р., відповідно до якої [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] . Згідно погосподарської книги № 10 (2001-2005 р.) та згідно паспортної книги №1, разом з ним на день смерті проживала [PERSON] , яка була власником даного господарства. Проживали разом та вели спільне господарство; - довідкою Шумської міської ради Тернопільської області № 147 від 28.08.2025 р., відповідно до якої [PERSON] на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживала і була зареєстрована [PERSON] , співмешканка, з якою вони проживали разом і вели спільне господарство; - актом опитування свідків на предмет встановлення факту проживання № 69 від 07.07.2025 р., відповідно до якого старостою Андрушівського старостинського округу Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області проведено опитування сусідів - [PERSON] та [PERSON] , жителів с.Переморівка на предмет підтвердження факту, що [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті проживала [PERSON] . Згідно земельно- кадастрової книги у своєму користуванні мали земельні ділянки в розмірі 1,00 га, з них 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,75 га - для ведення особистого селянського господарства. Проживали разом та вели спільне господарство; - випискою з погосподарської книги № 48 від 28.08.2025 р., відповідно до якої згідно особового рахунку № [NUMBER] , погосподарської книги № 10 за 2001-2005 рр. с.Переморівка Кременецького району Тернопільської області, головою домогосподарства вказана [PERSON] , 1920 року народження, та [PERSON] - співмешканцем; - повідомленням Острозького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 503/413/34.10-04-05 від 23.08.2025 р., відповідно до якого актові записи про шлюб [PERSON] та [PERSON] - відсутні; - та показами свідків [PERSON] , жительки [ADDRESS] , [PERSON] , жительки [ADDRESS] та [PERSON] , жителя [ADDRESS] . Зазначені вище обставини в своїй сукупності підтверджують те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , померлим [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1947-1948 років і до дня смерті [PERSON] ( [INFO] ), з яким вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, не перебували у інших зареєстрованих шлюбах. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, та відповідно до п. 5 ч. 2 цієї ж статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, від встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини останнього залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав заявниці, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом четвертої черги, прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав. У судовому засіданні доведено, що встановлення вищевказаного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення та зміна її майнових і немайнових прав. Вищезазначені обставини та досліджені судом докази повністю узгоджуються із заявою [PERSON] , її поясненнями у судовому засіданні, показами свідків і є такими, що дозволяють встановити вказаний факт. На підставі свикладеного та

Outcome: approved