Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

представник позивачки - адвокат Ройко Т.І. 16.04.2025 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , третьої особи яка не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування Кам`янка-Бузької міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій просить суд позбавити [PERSON] , 1980 р.н., та [PERSON] , 1985 р.н., батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Лисичанська Луганської області, призначивши опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Лисичанськ Донецької області, встановити над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Лисичанськ Донецької області піклування та призначити її піклувальником [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Лисичанськ Донецької області, Стягувати з [PERSON] , 1980 р.н., на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/3 заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, стягувати з [PERSON] , 1985 р.н., на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/3 заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Вирішити питання судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що є рідною сестрою неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] .. Після повномасштабного вторгнення відповідачка мати [PERSON] з дітьми виїхала з м. Лисичанська в м. Дніпро, де проживала протягом трьох місяців та згодом переїхала проживати у м. Рівне, де залишила своїх неповнолітніх дітей та виїхала за кордон. Після чого позивачка із своєю сім`єю та дітьми переїхала до м. Кам`янка-Бузька, де проживають і на даний час. Діти перебувають повністю на утриманні [PERSON] та її чоловіка, проживають разом з ними, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішнього переміщення особи. Батько дітей [PERSON] з сім`єю давно не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не дає, життям дітей не цікавиться, проживати разом з дітьми не бажає. Відтак, відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, не піклуються про стан їхнього здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавляться їх життям, успіхами у навчанні, не дбають про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнюю загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та духовних цінностей. Така поведінка відповідачів свідчить про свідоме та систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбалення батьківський прав, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду та просить позовні вимоги забоволити у повному обсязі. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 16.04.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області підготовче провадження закрито та призначену справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовну заяву підтримала з підстав у ній наведених. Додатково пояснила, що переїхала до місця свого проживання як внутрішньо переміщена особа у 2024 році. До цього часу проживала з чоловіком, матір`ю, братом та сестрою в Луганську. Мати, [PERSON] , поїхала за кордон для працевлаштування, просила доглядати дітей згодом перестала виходити на зв`язок. Батько дітей, [PERSON] проживає у м. Києві, однак протягом тривалого часу дітьми не цікавиться та не піклується про них. Сама ж позивачка, працевлаштована, втім на даний час перебуває у декретній відпустці по догляді за дитиною. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Ройко Т.І. у судовому засіданні позов підтримала просила задоволити. Наголосила на тому, що протиправна поведінка батьків дітей є свідомим ухиленням від виконання батьківських обо`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи: органу опіки і піклування Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області - Филипів Н.В. у судовому засіданні повідомила наступне. Під час засідання комісії були присутні позивачка та діти, які підтвердили, що саме позивачка забезпечує їх утримання, догляд та виховання. Комісією було здійснено виїзд за місцем проживання, за результатами якого встановлено, що діти доглянуті, забезпечені необхідними умовами, їм оформлено відповідні соціальні виплати та надано статус дітей, постраждалих внаслідок воєнних дій. Разом з тим, діти часто хворіють та потребують постійної уваги й належного догляду. Біологічний батько на зв`язок не виходить та участі у житті дітей не бере. Мати повідомила комісію, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, пояснивши це складними життєвими обставинами, які спонукали її залишити дітей на піклування позивачки. З огляду на встановлені факти, орган опіки та піклування дійшов висновку, що доцільним є позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки вони не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання та забезпечення дітей, що суперечить інтересам дітей. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, на розгляд справи не з`явились, прчини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не надходили. Відтак, відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 06.12.2024 Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції, [INFO] народилась [PERSON] про що зроблений відповідний актовий запис №598, де графі батько зазначений - [PERSON] , а графі мати - [PERSON] /а.с.11/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [INFO] народилась [PERSON] , де графі батько зазнчений [PERSON] , а мати - [PERSON] /а.с.12/. Згідно свідоцтва про анродження серії [NUMBER] виданого 27.08.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [INFO] народився [PERSON] , де графі батько зазначений [PERSON] , а мати - [PERSON] /а.с.13/. Відтак, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого 14.07.2022 Острозьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) [PERSON] 14.07.2022 зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис №86 /а.с.14/. Враховуючи викладене у довідках про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.06.2024 №1316-7002062714, №13165003306112, №1316-7002062754 встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] /а.с.8-10/. Як вбачється із характеристики учениці 8-Б класу ОЗЗСО І-ІІІ ст. №2 ім. Грригорія Ттюнника Кам`янка-Бузької [PERSON] від 01.10.2024 №63, дитина навчається у вищезгаданому навчальному закладі з 02.09.2024. За цей час зарекомендувала себе як дисциплінована, скромна, доброзичлива та врівноважена учениця. Навчальним матеріалом володіє на середньому рівні. Правила поведінки зажди виконує, на уроки не запізнюється, однак часто хворіє. Дівчинка виховується в сім`ї сестри, забезпечена шкильним приладдям достатньо. Сестра та її чоловік цікавляться навчанням [PERSON] , часто телефонують до класного керівника, з розумінням спримають поради та зауваження. Зі слів дитини відомо, що батьки не цікавляться навчанням доньки та не забезпечують матеріально /а.с.15/. Згідно характеристики учня 5-Б класу ОЗЗСО І-ІІІ ст. №2 ім. Григорія Ттюнника Кам`янка-Бузької [PERSON] від 01.10.2024 №65, дитина навчається у вищезгаданому навчальному закладі з 02.09.2024. За час навчання виявив знання середнього рівня. Зарекомендував себе як скромний, врівноважений, дисциплінований учень. Комунікабельний та товариський. На уроки не запізнюється, не порушує дисципліну. [PERSON] виховується у сім`ї сестри, повністю забезпечений всим необхідним для навчання, акуратний. Сестра та її чоловік цікавляться навчанням та поведінкою дитини, часто телефонують до класного керівника, адекватно реагують на зауваження. Зі слів [PERSON] відомо, що його батьки не цікавляться навчанням доньки та не забезпечують матеріально, всі обов`язки переклали на сестру /а.с.16/. Виходячи з акту обстеження умов проживання проведеного головним спеціалістом - юристом СуСД Кам`янка-Бузької міської ради Михайлишин О.В. та фахівцем із соціальної роботи І-категорії КЗ «ЦНСП» Кам?янка-Бузької міської ради Койдою В.А., за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження умов проживання сім?ї було встановлено, що зі слів [PERSON] мати залишила дітей та поїхала за кордон, участі у вихованні дітей не бере, фінансово не забезпечує. Вихованням і утриманням дітей займається [PERSON] та її чоловік [PERSON] /а.с.17/. З доданої до матеріалів копії довідки №16 від 26.03.2025 ТзОВ "Кам`янка-Бузький завод продовольчих товарів" вбачається те, що [PERSON] дійсно працює у вищевказаній організації на посаді "Прибиральник службових приміщень" з 19.12.2024 по теперішній час (згідно наказу про прийняття №17 від 18.12.2024) /а.с.19/. Висновоком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради віж 15.10.2024 №10/1 з метою захисту захисту прав та інтересів дітей визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вони самоусунулися від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, не дбають про духовний та фізичний розвиток дітей, не цікавляться їх життям, здоров`ям та майбутнім, матеріально не забезпечують, не виявляють жодного інтересу, що свідчить про свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дітей, з підстав неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначив, що "ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків. Тож позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України"від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до усталеної судової практики позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] та [PERSON] не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, матеріально не забезпечують, не цікавляться їх вихованням та навчання, не беруть участі у підготовці дітей до самостійного життя. Крім того суд бере до уваги встановлений органом опіки і піклування Кам`янка-Бузької міської ради факт, що під час розгляду комісією питання щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав батько дітей [PERSON] на зв`яок не вийшов та участі не брав, мати дітей - [PERSON] комісії повідомила що не заперечує проти позбавлення батьківських прав пояснивши це складними життєвими обставинами. Такі дані додатково підтверджують невиконання відповідачами своїх батьківських обов`яків та відсутність наміру брати участь у вихованні дітей. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про нявність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 180, 166 ч. 2, 3 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Окрім цього, відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, майновий стан відповідача, який ніде не працює, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я дітей та відповідача, відсутність на утриманні відповідача інших осіб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідачів необхідно стягувати аліменти на утримання дітей на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/3 заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти слід стягувати з 16.04.2025. Щодо вимоги позивача про встановлення її опікуном неповнолітноьої дитини [PERSON] та малолітнього [PERSON] то така є передчасною з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд може призначити особу опікуном малолітньої особи лише за відповідним поданням органу опіки та піклування. Опікуном може бути призначена особа, яка не має відповідних обмежень в можливості призначення її опікуном, встановлених ст.64 Цивільного кодексу України та п.3.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88, якими визначено обставини, які унеможливлюють призначення певної особи опікуном, серед яких опікунами не можуть бути особи, які: визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню. Однак, суду не надані відповідні відомості про відсутність обмежень для можливості призначення позивачки опікуном неповнолітноьої дитини [PERSON] та малолітнього [PERSON] , а також позивачем не долучене подання відповідного органу опіки та піклування про її призначення опікуном дітей. Крім того, у відповідності до ст.61 Цивільного кодексу України опіка над малолітньою особою може бути встановлена і органом опіки та піклування самостійно. За таких обставин встановлення опіки та призначення позивачки опікуном неповнолітноьої дитини [PERSON] та малолітнього [PERSON] є передчасним, натомість після набрання даним рішенням суду законної сили таке питання може бути вирішене відповідним органом опіки та піклування відповідно до ст. 63 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved