Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

07 липня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява подана адвокатом Тараненко Артемом Ігоровичем, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] , у якій позивач просить прийняти справу до розгляду; провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 146343785 від 25.03.2021 в розмірі 48 004,50 грн. та судових витрат, які складаються із судового збору, в розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 07.07.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 21 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 18 вересня 2025 року. 18 вересня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду на 22 жовтня 2025 року. 22 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 24 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. 11 листопада 2025 року відповідачем подані письмові пояснення, які за своїм змістом є відзивом на позов, у яких [PERSON] прохає застосувати у справі положення ст. 267 ЦК України щодо спливу строку позовної давності, у задоволенні позову ТОВ "Юніт Капітал" відмовити у повному обсязі. Відповідач посилається на те, що оскільки строк виконання зобов`язання за договором настав 25.03.2021, то перебіг позовної давнотсі розпочався 25.03.2021 і сплив 25.03.2024, а позов подано у 2025 році після спливу цього строку. Водночас посилається на те, що на момент укладення договору факторингу між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" 28.11.2018 і на момент продовження його дії додатковими угодами від 28.11.2019 і 31.12.2020, кредитний договір, за яким позивач прохає стягнути заборгованість, не був укладений, а тому у первісного кредитора було відсутнє право вимоги, яке могло бути передане ТОВ "Таліон Плюс", а сторони договору факторингу не могли передбачити укладення договору між ТОВ "Манівео" та відповідачем. Відповідно, не могло бути передане вказане право вимоги і за наступними договорами факторингу до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал". Окрім того, відповідач вказує, що суми, заявлені позивачем як прострочена заборгованість та комісія не підтвержені належними доказами та нараховані поза межами строку кредитування. Водночас відповідачем заявлене клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлений розмір не відповідає складності справи, відсутні підстви для нарахування адвокатських витрат, а до клопотань, які складав адвокат, слід ставитися критично, оскільки не було необхідності їх заявляти, вони є не складними, стандартними і не можуть займати дві години часу роботи, а також водночас посилається, що позивач пропустив строк позовної давності і не подав клопотання про його поновлення. 20 листопада 2025 року представником позивача подані додаткові пояснення, які за своїм змістом є відповіддю на відзив, в яких позивач виклав свої заперечення проти позиції відповідача щодо доведеності розміру заборгованості за кредитним договором та щодо доведення факту відступлення права грошової вимоги. 20 листопада 2025 року представником позивача подані заперечення на клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. 20 листопада 2025 року представником позивача подані заперечення на клопотання відповідача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, оскільки на думку позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим. 24 листопада 2025 року у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Судова повістка на ім`я відповідача повернута з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі та ухвалити заочне рішення, про що постановлено ухвалу. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 25 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 146343785, відповідно до умов якого Товариство зобов`язувалося надати позичальникові грошові кредит без конкретної споживчої мети, в сумі 13 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с.31-33). Відповідно до п. 3.1 Договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3 Договору). Згідно п. 1.4 Договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються, і застосовується базова процентна ставка в розмірі 182,50 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству річницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). Відповідно до п. 1.5 Договору, базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2 Договору, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 602,59 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4 Договору. Пунктом 1.6 Договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3 цього Договору не пізніше строку, вказаного в п. 1.2 цього Договору. Згідно п. 1.7 Договору розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно визначеного строку, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (далі Правила). Уклавши цей Договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua (п. 4.1 Договору). Відповідно до п. 4.5 Договору, усі істотні його умови, в тому числі розмір базової та дисконтної процентної ставки та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього Договору. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди про те, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 4.7 Договору). Пунктом 4.18 Договору визначено, що цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. До договору додано Графік розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору № 146343785 від 25.03.2021, та який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV758MA. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником [PERSON] в електронній формі знайшов своє підтвердження. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 13 500,00 гривень (а.с.9). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги право до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі за кредитним договором № 146343785 від 25.03.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] (а.с.60-62). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Додатковою угодою продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2020 року (а.с.74 зворот). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2021 року (а.с.75-78). 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2022 року (а.с.80). 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2023 року (а.с.80 зворот). 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про продовження строку дії Договору до 01 січня 2024 року (а.с.81). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 34 504,50 грн. (а.с.58-59). Таким чином, посилання відповідача про те, що право вимоги за укладеним [PERSON] договором не перейшло від первісного кредитора спростовується Додатковими угодами про продовження строку дії договору факторингу та відповідними реєстрами боржників. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.60-62). 03 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 про продовження строку дії договору до 31.12.2022 (а.с.64 зворот). 30 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 про продовження строку дії договору до 30.12.2024 (а.с.65). 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с.52-55). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 48 004,50 грн. (а.с.50-51). Таким чином, посилання відповідача про те, що право вимоги за укладеним [PERSON] договором не перейшло від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", а потім до ТОВ "Юніт Капітал" спростовується Додатковими угодами про продовження строку дії договору факторингу та відповідними реєстрами боржників. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» після відступлення прав вимог не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, заборгованість не погашає, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 146343785 від 25.03.2021 становить 48 004,50 грн., яка складається із: -13 500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; - 34 504,50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача за період з 25.03.2021 по 25.05.2021, з 25.05.2021 по 31.07.2023 та за період з 04.06.2025 по 25.06.2025 (а.с.40, 41, 42). Суд зауважує, що позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованостей за комісіями чи штрафами тощо, а тому заперечення відповідача у цій частині суд до уваги не бере. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстро- ченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, при цьому позивач на підставі договорів факторингу набув право грошової вимоги до боржника, тому з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 146343785 від 25.03.2021 в розмірі 48 004,50 гривень. Строк позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, відповідно до ст. 261 ЦК України. Тобто, відлік початку позовної давності починається саме 25.04.2021. З огляду на вищезазначене, строк позовної давності закінчується 25.04.2024. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню\~ на\~ території\~ України\~ гострої\~ респіраторної\~ хвороби\~ COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), запроваджено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, якою продовжено карантин до 30.06.2023). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (СОVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020,прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 362, 559, 681, 728,786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону, і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається. Таким чином, якщо закінчення строку позовної давності припадає на період після 02.04.2020, то він продовжується до кінця дії карантину, тобто до 30.06.2023. Разом з тим, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме : «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Відповідно, дана норма передбачає, що строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії воєнного стану. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2024 року у справі № 756/10176/23. Тобто, виходячи з вищесказаного, якщо позовна давність спливає під час дії воєнного, надзвичайного стану, то останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану. Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року до 26 березня 2022 року. Аналогічними Законами України воєнний стан неодноразово продовжувався і діє на момент розгляду справи судом. Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З огляду на зазначене, підстав для застосування строку позовної давності немає, оскільки у цьому випадку такий строк не сплив. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Крім цього, згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу складає 7 000,00 грн, які підтверджується наданими позивачем доказами: Договором про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Тараненко та партнери» (а.с.38-39), Додатковою угодою № 25770527320 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с.37), Актом прийому-передачі наданих послуг (акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025) (а.с.36). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Як вбачається із п. 3.1, 3.4, 3.6 Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Суд приймає до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22). У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі № 910/8342/21). Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17). Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріюреальностіадвокатськихвитрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Також ВерховнийСудусправах №905/1795/18та№922/2685/19зазначив,що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, усі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved