Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

До Чорноморського міського суду Одеської області звернувся представник акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з позовом до [PERSON] в якому (з урахуванням уточнень) просить: - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит №1969 від 25.01.2018 у розмірі 159578,18 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 127127,88 грн., проценти за користування кредитом - 32149,85 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу з 04.10.2021 по 02.02.2022 13,30 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 04.10.2021 по 02.02.2022 - 17,15 грн.; - в рахунок погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №1969 від 25.01.2018 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру під номером [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , шляхом реалізації предмету іпотеки на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження) з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; - стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 6056,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» (з 15.07.2019 АТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №1969 на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 400000,00 грн. на строк 120 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 25.01.2028. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 25.01.2018 між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір №1970 згідно якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира загальною площею 76,2 кв.м., житловою 39.2 кв.м. під номером [ADDRESS] , яка належить відповідачу. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 159578,18 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача та звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги з урахуванням їх уточнень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою на а.а.172. Суд дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. 25.01.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» (з 15.07.2019 АТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №1969 (а.с.9-16). П.2.2 договору визначено, що кредит надається в загальному розмірі 400000,00 грн. на строк 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25.01.2028. П.2.4.1 договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 19,99 процентів річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 25.01.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір №1970, який засвідчений приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Слаєвою Р.К. (а.с.21-28). П.2.1 Іпотечного договору визначено, що Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначеих в цьому договорі, предмет іпотеки, що належить Іпотекодавцю на праві власності. П.2.3.1. Іпотечного договору визначено, що предметом іпотеки за цим договором є двокімнатна квартира, загальною площею 76,2 кв.м., житловою 39,2 кв.м., під номером 390, яка знаходиться в будинку [ADDRESS] . П.2.5.1.1 Іпотечного договору визначено, що вартість предмету іпотеки становить 886204,00 грн. П.4.1.5 Іпотечного договору визначено, що Іпотекодержатель має право… вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, а якщо вимога не буде задоволена, незалежно від настання строку виконання зобов`язання, звернути стягнення на предмет іпотеки у тому числі у разі… 3) невиконання та/або належного виконання Позичальником Кредитного договору (у томі числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору, якщо прострочення погашення будь-якого з платежів або його частини становить більше трьох місяців. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.28), квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Позивач перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 400000,00 грн. Представник позивача 04.03.2025 уточнив позовні вимоги (а.с.94-95) та просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1969 від 25.01.2018 у розмірі 159578,18 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 127127,88 грн., проценти за користування кредитом - 32149,85 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу з 04.10.2021 по 02.02.2022 13,30 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 04.10.2021 по 02.02.2022 - 17,15 грн. Уточнення позовних вимог позивач мотивував тим, що за час слухання справи у суді [PERSON] сплачена заборгованість за договором про споживчий кредит №1969 від 25.01.2018 у розмірі 29495,0 грн. Відповідач [PERSON] звертався до суду із заявою про відкладення судового засідання на іншу дату з метою врегулювання спору (а.с.153). 17.11.2025 представник позивача Поплавська О.В. надала суду лист від імені АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в якому зазначено, що до Банку в рахунок погашення боргу за кредитом надійшли кошти 12.08.2025 у розмірі 9700,00 грн. та 29.10.2025 у розмірі 50000,00 грн., зазначені кошти зараховані на погашення заборгованості за основним боргом (кредитом). Таким чином, залишок боргу за кредитним договором становить 99878,18 грн., з яких: 67427,88 грн. - заборгованість за основним боргом (Кредитом); 32419,85 грн. - проценти за користування кредитом; 13,30 грн. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту за період з 04.10.2021 по 02.02.2022; 17,15 грн. три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 04.10.2021 по 02.02.2022. На підтвердження вказаних обставин позивачем надана виписка за договором про споживчий кредит №1969 від 25.01.2018. Таким чином, твердження представника позивача в уточненій позовній заяві про те, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 25.01.2018 №1969 становить 159579,18 грн. спростовуються вказаним листом та наданою випискою по рахунку за період з 26.02.2025 по 10.11.2025. За приписами\~ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідач [PERSON] має заборгованість за договором про споживчий кредит №1969 від 25.01.2018 у розмірі 99878,18 грн., що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України\~Про іпотеку. Відповідно до ст.7 Закону України\~Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно ст.33 Закону України\~Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно положень ст.39 Закону України\~Про іпотеку, суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Як роз`яснено в п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року\~Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність. Як вже встановлено судом, відповідач, за час розгляду справи у суді, тричі здійснював платежі в рахунок погашення боргу за договором про споживчий кредит №1969 від 25.01.2018, про що позивач надав докази, а саме: здійснив платіж 27.02.2025 на суму 29495,0 грн. (а.с.123), 12.08.2025 - на суму 9700,00 грн. та 29.10.2025 - на суму 50000,00 грн. Така поведінка відповідача свідчить про його намір здійснити погашення кредиту та добросовісне відношення щодо взятих на себе за вказаним кредитним договором зобов`язань. Також, суд звертає увагу на ту обставину, що розмір заборгованості за договором про споживчий кредит №1969 від 25.01.2018 в сумі 99878,18 грн., в рази менше за вартість предмету іпотеки двокімнатної квартири, загальною площею 76,2 кв.м., житловою 39,2 кв.м., під номером [ADDRESS] , вартість якої визначена П.2.5.1.1 Іпотечного договору у розмірі 886204,00 грн. В даному випадку суд вбачає не співмірність зазначеної позивачем суми заборгованості та вартості іпотечного майна, яка в рази перевищує заявлену позивачем суму боргу за договором кредиту, враховуючи також ту обставину, що відповідач здійснює погашення заборгованості за кредитним договором. Суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого значно перевищує розмір заборгованості, є не лише неспівмірним із визначеним позивачем розміром боргу, а також не справедливим та не розумним в розумінні\~ст.3 ЦК України\~і відповідно не підлягає задоволенню. За змістом ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції від 30.09.2024 позивачем сплачений судовий збір у розмірі 6056,00 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3791,10 грн.

Outcome: partial