Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Свої вимоги обґрунтував тим, що 10.06.2011 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. За період перебування у шлюбі ними було придбано рухоме майно: транспортний засіб, легковий автомобіль «MINI COOPER», державний номер [NUMBER] , об?єм двигуна (1598 см куб.), 2016 року випуску, який зареєстрований за [PERSON] . Так як реєстрація майна відбулась лише на ім`я дружини, але майно набуте у період шлюбу, тому він просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину майна, придбаного у період шлюбу, оскільки вирішити питання в інший спосіб неможливо. Зазначає, що відповідач не приховує наміру відчуження транспортного засобу без його згоди. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до\~ст. 128 ЦПК України\~належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 260. За час шлюбу подружжям було придбано транспортний засіб марки «MINI COOPER», державний номер [NUMBER] , об?єм двигуна (1598 см куб.), 2016 року випуску, який зареєстрований 06.02.2024 року за [PERSON] . Згідно зі ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина\~та чоловік\~не домовилися\~про порядок\~поділу майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Аналіз вищезазначених норм сімейного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що вищезазначене майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки було набуто під час шлюбу, та, враховуючи відсутність домовленості між подружжям, підлягає поділу між ними в рівних частках.

Outcome: approved