Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

В провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу із Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, на виконання ухвали від 30.05.2025 року, надійшла вказана позовна заява. Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 46 800 гривень, а також просили відшкодувати судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено кредитний договір № 0750-1537 та надано останній 15 600 гривень, строком на 99 календарних днів, зі сплатою фіксованої ставки відсотків 2,5%. Відповідачкою умови кредитного договору не виконано, у зв`язку із чим, станом на 07.05.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 46 800 гривень, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту - 15 600 гривень, 31.200 гривень - заборгованість за відсотками. 26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № УКФ -261224-2 від 26.12.2024 року, у відповідності до якого до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» перейшло право вимоги за договором № 0750-1537, боржником якого є [PERSON] на загальну суму 46 800 гривень. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за даним позовом, визначено проведення розгляду справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Від представника відповідача адвоката Амельчишина О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовним вимог. В обґрунтування відзиву представник відповідача посилається на те, що [PERSON] 17.07.2021 не укладено Кредитний договір № 0750-1537 (далі за текстом «Договір») з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», та не отримувала кредит у розмірі 15 600,00 грн., а тому не повинна виконувати умови зазначеного Договору. Посилався на те, що 16.07.2021 приблизно 18.00 годин до 20.00-20.30 годин коли [PERSON] знаходилася в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу невідома особа викрала її м/телефон моделі Редмі 9, ІМЕІ [NUMBER] , чорного кольору з сім-карткою № [NUMBER] , що вона виявила після 21.00 годин цього ж дня. Як вона потім дізналася в банку, в 20.16 годин 16.07.2021 почалися списання грошових коштів з її карткових рахунків. 19.07.2021 [PERSON] в відділенні мобільного оператора «Київстар» відновила СІМ-картку з її номером телефону, після чого їй почали надходити смс-повідомлення і дзвінки з різних онлайнпозик. Перевіривши карту АТ «Альфа-Банк» [PERSON] виявила, що кошти на дебітному банківському картковому рахунку були без її згоди використані невідомими особами. 20.07.2021 о 12:19 годин [PERSON] звернулася до відділення «Криворізьке №1» АТ «Альфа Банк» у м. Кривий Ріг, де повідомила працівникам банку про те, що в неї був викрадений м/телефон і що в невідомі особи використали без її згоди всі грошові кошти та подала заяву про шахрайські дії та проведення відповідного банківського розслідування. 21.07.2021 [PERSON] звернулась до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про здійсненні шахрайських дій за її рахунками. Бездіяльність банка щодо захисту прав [PERSON] як споживача банківських послуг у відповідності до правових висновків Верховного Суду викладених в постанові від 20.06.2018 у справі № 691/699/16, може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Акцентував увагу суду, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Новий колектор». Вказав, що на теперішній час відповідачем понесені судові витрати в сумі 4000 грн. за складання та подання до суду відзив на позов. Орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу становитиме приблизно не менше ніж 16000 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника, на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.07.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 0750-1537 у відповідності до якого останній надано 15600 гривень, розмірі процентів за користування кредитом 2,5%, строк кредитування 99 календарних днів. В матеріалах справи міститься довідка у відповідності до якої на платіжну картку [NUMBER] , 17.07.2021 року здійснено платіж № 1707882597, призначення платежу: видача кредитних коштів за договором № 0750-1537 від 17.07.2021 року , сума 15 600 гривень. Відповідачкою умови кредитного договору не виконано, у зв`язку із чим, станом на 07.05.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 46 800 гривень, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту - 15 600 гривень, 31 200 гривень - заборгованість за відсотками, що підтверджено розрахунком заборгованості. 26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № УКФ -261224-2 від 26.12.2024 року, у відповідності до якого до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» перейшло право вимоги за договором № 0750-1537, боржником якого є [PERSON] на загальну суму 46800 гривень. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В свою чергу відповідачем [PERSON] зазначено, що вона не ініціювала отримання кредиту та кредитні грошові кошти без її згоди використані невідомими особами. Судом встановлено, що 20.07.2021 о 12:19 годин [PERSON] звернулася до відділення «Криворізьке №1» АТ «Альфа Банк» у м. Кривий Ріг де повідомила працівникам банку про те, що в неї був викрадений мобільний телефон і що невідомі особи використали без її згоди всі грошові кошти та подала заяву про шахрайські дії та проведення відповідного банківського розслідування. Наведене підтверджується двома претензіями [PERSON] як держателя карти від 20.07.2021 вх. №125264/20.07.2021 та вх. №125268/20.07.2021 року. Згідно з інформацією з виписок від 20.07.2021 про рух коштів на карткових банківських рахунках за період з 01.07.2021 року по 20.07.2021 року слідує, що: кредитні грошові кошти в сумі 27500 грн. з кредитного карткового рахунку були переказані на банківську картку АТ «Райффайзен Банк» № [NUMBER] ; онлайн кредити: на суму 55000 грн. в АТ «Альфа-Банк», та онлайн кредити від різних установ: 3100 грн., 3000 грн., 9400 грн., 1500 грн., 2000 грн., 2000 грн., 2000 грн., 4600 грн., 5400 грн., 10000 грн., 1560 грн., на загальну суму 98560 грн., які були перерахований на картку № [NUMBER] , а в подальшому переведені на банківську картку АТ «Райффайзен Банк» № [NUMBER] . Листами від 28.07.2021 №66142-23.1-б/б та № [NUMBER] -б/б АТ «Альфа Банк» направив [PERSON] за адресою [ADDRESS] , відповіді в яких повідомив, що не несе відповідальність за банківські операції щодо яких остання подала до банку претензію. 21.07.2021 року [PERSON] звернулася до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою, про здійсненні шахрайських дій за її рахунками та викрадення її телефону, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №17784. 05.08.2021 [PERSON] в чергове подала заяву про злочин до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Її заява була зареєстрована до ЖЄО за №20248. 03.09.2021 [PERSON] звернулася до керівника СВ КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовими заявами, в яких вона просила внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень: за фактом викрадення 16.07.2021 належного їй мобільного телефону Редмі 9, ІМЕІ [NUMBER] , чорного кольору з сім-карткою № [NUMBER] та за фактом отримання в період часу з 19.00 годин 16.07.2021 року до 19.07.2021 року включно на її ім`я обманним шляхом грошового кредиту на суму 55000 грн. в АТ «Альфа-Банк», які були перераховані на картку № [NUMBER] , а в подальшому переведені на банківську картку АТ «Райффайзен Банк» № [NUMBER] . Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24.06.2025 зобов`язано службових осіб Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заявах [PERSON] від 11.06.2025 про вчинення кримінальних правопорушень. З наданої відповіді ПрАТ «Київстар» від 04.08.2025 №23451/01 за даними інформаційних систем вказаного мобільного оператора 19.07.2021 року о 11 год. 50 хв. в дилерському магазині Компанії здійснено заміну SIM-карти (ІССІD [NUMBER]) з номером телефону [NUMBER] на нову SIM-карту (ІССІD [NUMBER]) з таким самим номером телефону. У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. У статті 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктами 1.4, 1.27 статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу (пункт 1.4 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі (абзац 3 пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Відповідно до пункту 14.2 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним, зокрема, у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем. Відповідно до частин п`ятої-сьомої, дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Матеріалами справи підтверджено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Також Банком не спростовано того, що [PERSON] втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Суд зазначає, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 03 жовтня 2022 року у справі № 387/746/18. Стороною позивача недоведено, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її карткового рахунку, оскільки переказ кредитних коштів, розміщених на картковому рахунку у відповідача було здійснено без використання платіжної карти, спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя; як тільки відповідач дізналась про те, що внаслідок втрати нею мобільного телефону було здійснено несанкціоноване списання коштів з її рахунку, а також оформлення кредиту, вона невідкладно повідомила банк та звернулась до органів поліції. За встановлених судом обставин не слідує, що відповідач [PERSON] у період спірного списання грошових коштів акцептувала укладення кредитного договору №501340013 від 17.07.2021 та ініціювала перекази кредитних коштів, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed