Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

03 вересня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Провагроінвест» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути майнову шкоду в порядку суброгації в сумі 11681 грн. 99 коп. Обґрунтовано позов тим, що 12 липня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , та «Acura», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Згідно з європротоколом відповідач визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , був забезпечений за договором добровільного страхування наземного транспорту в Приватному акціонерному товаристві «СК «Провідна», яке 11 січня 2025 року змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Провагроінвест», а транспортний засіб «Acura», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, був забезпечений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». Потерпіла особа звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 40954 грн. 19 коп. У свою чергу, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» здійснило розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 42% та здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 29272 грн. 20 коп. Різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою страхового відшкодування, виплаченою позивачу Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», становить 11681 грн. 99 коп. Відповідно до норм законодавства позивач має право вимоги до водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначив, що на дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відповідно до договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.09.2019. Строк дії полісу з 26.06.2019 до 25.06.2020, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну - 100000 грн. Нарахована позивачем сума відшкодування в розмірі 40954 грн. 19 коп. не перевищує суму ліміту, передбачену договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Покладення обов?язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, відповідач просив застосувати строк позовної давності. Позивач подав\~відповідь на\~відзив,\~у якій,\~зокрема,\~зазначив,\~що Публічне\~акціонерне товариство\~«Національна акціонерна\~страхова компанія\~«ОРАНТА» виконало\~обов`язок за\~договором обов?язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності та\~Законом України\~«Про обов?язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» та\~виплатило страхове\~відшкодування в\~розмірі 29272\~грн.\~20\~коп.\~Страховик відповідальної\~особи,\~яка винна\~у дорожньо-транспортній\~пригоді,\~на підставі\~спеціальної норми\~статті 29\~Закону України\~«Про обов?язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» здійснює\~відшкодування витрат,\~пов?язаних з\~відновлювальним ремонтом\~транспортного засобу\~з урахуванням\~зносу,\~розрахованого в\~порядку,\~встановленому законодавством,\~а різницю\~між реальними\~збитками і\~відновлювальним ремонтом\~пошкодженого транспортного\~засобу з\~урахуванням зносу\~(у\~разі наявності\~такої різниці)\~на підставі\~статті 1194\~Цивільного кодексу\~України відшкодовує\~особа,\~яка завдала\~збитків.\~Майнова шкода\~повинна бути\~відшкодована особою,\~яка завдала\~шкоду та\~застрахувала свою\~цивільно-правову\~відповідальність,\~лише у\~разі встановлення\~законодавчих обмежень\~щодо відшкодування\~шкоди страховиком.\~Такі законодавчі\~обмеження встановлені\~статтею 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних засобів». Так, Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов?язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому, у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Тобто, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» було обмежене законом у виплаті страхового відшкодування позивачу в повному обсязі завданої майнової шкоди та мало виплатити страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу та з вирахуванням франшизи. А тому, відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу в сумі 11681 грн. 99 коп. Крім того, оскільки з 24.02.2022 в Україні діє воєнний стан, а тому строк позовної давності зупинений на час дії воєнного стану. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подола заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщений завчасно і належним чином. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 12 липня 2019 року о 14 год. 10 хв. у місті Умань Черкаської області сталася ДТП за участю транспортного засобу «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Acura», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Учасниками ДТП [PERSON] та [PERSON] було складено та підписано спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 11). Так, з повідомлення слідує, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Acura», реєстраційний номер [NUMBER] , під час\~руху заднім\~ходом здійснив зіткнення із задньою частиною транспортного засобу «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Транспортний засіб «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав пошкодження заднього бампера автомобіля, а транспортний засіб «Acura», реєстраційний номер [NUMBER] , подряпини заднього бамперу транспортного засобу. Гузема [PERSON] визнав себе винним у вчиненні ДТП. Власником автомобіля «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , є Іноземне підприємство «Кока кола Беверіджиз Україна Лімітед»(а.с. 13). 15 серпня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «СК «Провідна», яке 11 січня 2025 року змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Провагроінвест» (страховик), та Іноземним підприємством «Кока кола Беверіджиз Україна Лімітед» (страхувальник) було укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водія і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0689458/9069/17, а 15 серпня 2018 року додатковий договір № 5 до цього договору на другий період страхування (до 15 серпня 2019 року включно), предметом яких є страхування транспортних засобів, визначених у додатку № 1 (а.с. 7, 8, 9-10). У додатку № 1 міститься перелік транспортних засобів та додаткового обладнання, які підлягають страхуванню. Зокрема, у вказаному переліку зазначений і транспортний засіб «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] (після перереєстрації - [NUMBER] ). 16 липня 2019 року [PERSON] , як представник Іноземного підприємства «Кока кола Беверіджиз Україна Лімітед» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12). Відповідно до копії рахунку-фактури № ИС-00000283 від 18.07.2019 вартість запчастин та робіт по ремонту транспортного засобу «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 40954 грн. 19 коп. (а.с. 15). На підставі\~страхового акту\~№ 2300278301\~від 24\~липня 2019\~року (а.с.\~16)\~Приватне акціонерне\~товариство «СК\~«Провідна» сплатило\~Іноземному підприємству\~«Кока кола\~Беверіджиз Україна\~Лімітед» страхове відшкодування в сумі 40954 грн. 19 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 25 липня 2019 року (а.с. 17). У свою чергу, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 006334952 у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (а.с. 18). Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на підставі розрахунку страхового відшкодування від 22 серпня 2019 року (а.с. 21 на звороті) та на підставі страхового акту № ОЦВ-Р-19-32-10413/1 від 22 серпня 2019 року (а.с. 21) здійснило страхову виплату позивачу в сумі 29272 грн. 20 коп., що підтверджується копією бухгалтерської довідки № 22-19/1508 від 07 серпня 2025 року (а.с. 19). Таким чином, різниця між реальними збитками і вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, яка була виплачена позивачу страхувальником відповідача, становить 11681 грн. 99 коп. Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У частинах першій та третій статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 Цивільного кодексу України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобо`язанні до страховика. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Враховуючи викладене, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Позивач (який є страховиком потерпілої\~особи)\~виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків згідно з умовами договору. У зв`язку з виплатою позивачем\~страхового відшкодування,\~до нього\~(як\~до страховика\~потерпілої особи)\~перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком (Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА») регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин. Відповідно до\~пункту 22.1.\~статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до\~статті 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від\~1\~липня 2004\~року №\~1961-IV,\~чинного на\~час виникнення\~спірних відносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Крім того, у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 754/5129/15-ц зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 Цивільного кодексу України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, може бути викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу та франшизи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Враховуючи зазначене, доводи відповідача є необгрунтованими. Страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши завдану пошкодженням транспортного засобу шкоду з урахуванням положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Різницю між виплаченим позивачем потерпілій\~особі страховим відшкодуванням та страховим відшкодуванням, виплаченим позивачу страховиком відповідача, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, тобто відповідач. За таких обставин, враховуючи, що страховиком було виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування та беручи до уваги те, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке. За приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З матеріалів справи слідує, що дорожньо-транспортна пригода, у якій був пошкоджений забезпечений транспортний засіб, сталася 12 липня 2019 року. Позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій\~особі 25 липня 2019 року. З позовом до суду позивач звернувся 03 вересня 2025 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє на даний час. Законом України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Лише Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було виключено. За вказаних обставин, строк позовної давності позивачем пропущено не було. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved