Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

19 вересня 2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за несплату аліментів станом на 01.05.2025 у розмірі 168823,30 грн. Позов обґрунтований тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 у цивільній справі №335/1119/19 з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 28.01.2019 до поновлення працездатності. 16.12.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у вказаній справі, якій перебуває на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідач рішення суду не виконує, аліменти на утримання сина не сплачує, внаслідок чого станом на 08.05.2025 включно утворилася заборгованість у розмірі 168823,30 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, який складено державним виконавцем. Відповідно до п. 1 ст. 196 СК України, розмір пені, який може бути стягнутий з відповідача не повинен бути більшим ніж 100% заборгованості. Посилаючись на вказані вище обставини, а також на положення ст. 196 СК України, позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 168823,30 грн. Ухвалою від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 20.10.2025 до матеріалів справи надійшов відзив з додатками на позовну заяву від відповідача [PERSON] у якому він зазначив, що з позовними вимогами не згоден з наступних підстав. З 1994 року внаслідок травми, отриманої в армії, має проблеми зі здоров`ям. У липні 1995 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Науково-дослідному інституті нейрохірургії у м. Києві, де була зроблена операція на попереку. У серпні 1995 року було визнано інвалідом 2 групи, як непрацездатний отримував пенсію. Після перенесеної операції продовжував лікування у м. Запоріжжя. 17.11.2022 року була зроблена ще одна операція на попереку (видалення доброякісного новоутворення оболонок спинного мозку), після чого з 02.02.3023 встановлена 3 група інвалідності, змушений регулярно проходити лікування та реабілітацію. 3 2021 року проходить лікування з приводу варикозної хвороби нижніх кінцівок, зокрема, шляхом склеротерапії. 3 липня 2025 року я перебуває на лікуванні у ортопеда-травматолога з приводу коксартрозу кульшових суглобів та нестабільності у лівому колінному суглобі. Внаслідок захворювань з 2018 року не може працевлаштуватись, немає джерел доходів, живе та лікується за рахунок родичів, які проживають та працюють за кордоном. Саме з викладених підстав утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Вважає, що його вини в утворенні заборгованості зі сплати аліментів немає, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, або зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального стану. Розгляд справи просив провести без його участі. 23.10.2025 до матеріалів справи надійшла відповідь на відзив з додатками від позивача [PERSON] у якому вона зазначила, що відповідачем не спростовано презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Зокрема, позивач зауважила, що в рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 у цивільній справі №335/1119/19, яким з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини [PERSON] , зазначено, що представник відповідача в судовому засіданні просив позов задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частки, враховуючи, що відповідач не працює, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина та його непрацездатна мати. Отже, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] , суд врахував всі обставини, що вплинули на цей розмір, а відповідач не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку. Також зазначила, що доказів того, що у [PERSON] існують об`єктивні, непереборні обставини, що виключають можливість його працевлаштування і сплати аліментів на утримання сина, немає. Відповідача визнано інвалідом 3-ї групи, але він є працездатною особою. Крім того вказала, що відповідач [PERSON] є власником кількох квартир у м. Запоріжжі та м. Щолкіне АРК, що свідчить про матеріальний стан, який дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина. Проте, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з січня 2019 року по травень 2025 відповідач [PERSON] жодного разу не сплачував аліменти. Отже, несплата аліментів відповідачем аліментів має умисний, тривалий та систематичний характер. У судове засідання позивач та представник позивача з`явилися, позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити їх повністю. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, просив проводити розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 у цивільній справі №335/1119/19 з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 28.01.2019 до поновлення працездатності. Виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження №60921306. Відповідач рішення суду не виконує, аліменти на утримання сина не сплачує, внаслідок чого станом на 08.05.2025 включно утворилася заборгованість у розмірі 168823,30 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, який складено державним виконавцем Бурцевою В. Відповідно до копії посвідчення № [NUMBER] був отримувачем пенсії по інвалідності 2-ї групи. Відповідно до копії посвідчення Серії [NUMBER] та копії виписки з акту огляду МСЕК до довідки Серії 12 ААГ №157272, відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 3-ї групи, загальне захворювання, дата огляду 02.02.2023, інвалідність встановлено до 01.02.2026. Відповідно до копії виписок з історії хворого, медичної карти стаціонарного хворого та амбулаторного хворого відповідач [PERSON] в період з 2021 до 2025 проходив лікування з приводу варикозної хвороби нижніх кінцівок шляхом склеротерапії, перебуває на лікуванні у ортопеда-травматолога з приводу коксартрозу кульшових суглобів та нестабільності у лівому колінному суглобі. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач [PERSON] є одноособовим власником трикімнатної квартири загальною площею 125,16 кв. м у м. Запоріжжі (придбана у 2017 році за договором дарування) та двох квартир у м. Щолкіне АРК (придбані у 2009 та 2010 році за договорами купівлі-продажу). Відповідно до ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до ч. 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до\~ст.\~8\~СК України,\~якщо особисті\~немайнові та\~майнові відносини\~між подружжям,\~батьками та\~дітьми,\~іншими членами\~сім`ї\~та родичами\~не врегульовані\~цим Кодексом,\~вони регулюються\~відповідними нормами\~Цивільного\~кодексу України,\~якщо це\~не суперечить\~суті сімейних\~відносин.\~За змістом\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~614\~ЦК України,\~особа,\~яка порушила\~зобов`язання,\~несе відповідальність\~за наявності\~її вини\~(умислу\~або необережності),\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Особа\~є невинуватою,\~якщо вона\~доведе,\~що вжила\~всіх залежних\~від неї\~заходів щодо\~належного виконання\~зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт існування заборгованості зі сплати аліментів саме з вини відповідача, оскільки як встановлено судом, відповідач [PERSON] , будучи обізнаним про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина за судовим рішенням, жодного платежу з січня 2019 року не здійснив, чим допустив утворення заборгованості зі сплати аліментів, при цьому, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, або доказів, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від нього причин, відповідач суду не надав. Суд бере до уваги, що з часу присудження аліментів у зменшеному у порівнянні із законодавчо визначеним розмірі відповідач не звертався до суду з вимогами про скасування заборгованості із сплати аліментів або про звільнення його від обов`язку сплати аліментів. Стверджуючи про відсутність доходу (заробітку) і про перебування на утриманні інших осіб, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження цих обставин. Самий факт наявності у відповідача інвалідності не звільняє його від обов`язку сплати аліментів і не спростовує презумпції його винуватості у несплаті аліментів. Крім того, суд враховує, що обчислений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам в сумі 168823 грн. 50 коп., сторонами не оскаржувався, доказів, які б спростовували розмір цієї заборгованості, суду не надано, а тому такий розрахунок суд вважає вірним, належним та обґрунтованим і бере його до уваги при ухваленні вказаного рішення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). За таких обставин, суд виходячи із встановлених обставин справи, а також враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] , відповідно до яких позивач просила стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі, що не перевищує 100% розміру заборгованості по аліментам, в сумі 168823 грн. 30 коп., у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується. Відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою підлягає сплаті судовий збір у розмірі, що визначається як один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Беручи до уваги, що позивач при поданні до суду позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1688,23 грн. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.7, 181, 182, 191, 199-202 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved