Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (надалі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") Усенко М.І. через підсистему "Елекетронний суд" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01 лютого 2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2892017, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у сумі 20 000 гривень, строком 360 днів з 01.02.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Договір був укладений в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". 10 серпня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір факторингу №ККЛУ-10082023, за умовами якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Лінеура Україна", в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 2892017 від 01.02.2022. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачкою не виконано взятих на себе зобов`язань згідно кредитного договору № 2892017 від 01.02.2022, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Кредит - Капітал" заборгованість в розмірі 93 835 гривень 96 копійок, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 23 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У судове засідання представник позивача ТОВ ФК "Кредит-Капітал" Усенко М.Г. не з`явився, проте через систему "Електронний суд" надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON] у судові засідання 17 жовтня 2025 року та 18 листопада 2025 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання. Рекомендовані повідомлення повернулися без вручення адресату, з відміткою" інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" та "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістки направлялися за адресою місця проживання відповідачки зазначеною позивачем у позовній заяві та адресою зареєстрованого місця проживання, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1802489 від 22.09.2025. Також на вказані дати [PERSON] повідомлена шляхом направлення смс-повісток на номер її телефону, які їй доставлені, що підтверджується довідками. Крім того, 17 жовтня 2025 року [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи на 18 листопада 2025 повідомлялася, також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких підстав відповідачка вважається належно повідомленою про дату, час і місце судового засідання. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Норми статтей 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також статтями 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що 01 лютого 2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір № 2892017 про надання коштів на умовах споживчого кредитування, відповідно до умов якого сума кредиту складає 20 000 гривень, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка - 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,20% в день. Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору № 2892017 про надання споживчого кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 гривень, строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.4.1, 1.4.2 Договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору, знижена процентна ставка становить 0,20% в день. (а.с. 11-19) Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором С709, [PERSON] підписала додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2892017 від 01.02.2022 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. (а.с. 21) Крім того, вказане підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с. 9-10), довідкою про ідентифікацію одноразовий ідентифікатор С709, дата і час відправки одноразового ідентифікатора 01.02.2022 о 23:15:49 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 22) За умовами кредитного договору, ТОВ "Лінеура Україна" надало відповідачці кредит шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта 01.02.2022 23:18:09 на суму 20 000 гривень, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.uа - 135134811, призначення платежу: зарахування 20 000 гривень на карту [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення". (а.с. 23) 10 серпня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір факторингу ККЛУ-10082023, згідно з умовами якого ТОВ "Лінеура Україна" відступив ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 2892017 від 01.02.2022, укладеним з відповідачкою. (а.с. 29 зворотна сторона -33) Згідно копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10 серпня 2023 року до договору Факторингу ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до боржників. (а.с. 34) Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2892017 від 01.02.2022, в загальному розмірі 93 835 гривень 96 копійок, з яких: 19 9999 гривень 99 копійок - заборгованість за тілом кредиту та 73 835 гривень 97 копійок - заборгованість за процентами. (а.с. 33 зворотня сторона) Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі. Окрім того встановлено, що усі документи підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С709. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами та наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором № 2892017 від 01.02.2022 у розмірі 93 835 гривень 96 копійок, з яких: 19 9999 гривень 99 копійок - заборгованість за тілом кредиту та 73 835 гривень 97 копійок - заборгованість за процентами. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 8 000 гривень, які підтверджуються: договором № 0107 про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року (а.с. 37 зворотна сторона); актом № 211 надання послуг правової (правничої) допомоги від 05.09.2025; детальним описом робіт (наданих послуг) до акту №211 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 38 зворотна сторона); ордером про надання правничої допомоги серія ВС №1381377 (а.с.39). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 8 000 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 21139 від 08 вересня 2025 року в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на їх користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved