Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

24 березня 2025 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно. 1.Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1996 р., виданого Житлово-комунальною контрою концерну «Луганскстрой», у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», йому та його донькам [PERSON] , [PERSON] передана у спільну сумісну власність квартира, загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстровано 13.12.1996 року в Сєвєродонецькому міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 869. Зазначені обставини підтверджуються копією Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1996 р.,, виданого Житлово-комунальною контрою концерну «Луганскстрой» та технічним паспортом на зазначене нерухоме майно. 22.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, м. Сєвєродонецьк Луганської області було окуповане російськими військами. Позивач зазначає, що у зв`язку з воєнними діями він змушений був покинути житло та виїхати з м. Сєвєродонецька Луганської області. Станом на теперішній час, в Україні діє державна програма «Відновлення» у рамках якої громадяни України можуть отримати компенсацію за зруйноване або пошкоджене житло. З метою отримання підтвердження права власності на нерухоме майно, він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, але його було повідомлено про те, що здійснити реєстрацію прав власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно неможливо, оскільки інформація щодо об`єктів нерухомого майна станом на 24.02.2022 зберігалася в архіві КП «Сєвєродонецьке БТІ» на паперових носіях, а оскільки на сьогоднішній день територія Сєвєродонецької територіальної громади є окупованою, КП «Сєвєродонецьке БТІ» не може виконувати свої функції, у тому числі, надавати інформацію на запити державних реєстраторів про зареєстровані права на період до 01 січня 2013 року. Позивач [PERSON] зазначив у позові, що він не може реалізувати свої права власника нерухомого майна, оскільки неможливо встановити реєстрацію державою права власності, у зв`язку з чим, змушений звертатися до суду з даним позовом. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] просив суд: -визначити рівними частки співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільному сумісному майні - на квартиру, загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , по 1/3 частці за кожним; -припинити право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати право власності [PERSON] на 1/3 частину квартиру, загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати право власності [PERSON] на 1/3 частину квартиру, загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати право власності [PERSON] на 1/3 частину квартиру, загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , представник відповідача Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області не зверталися до суду з відзивом на позов, будь яких заперечень на адресу суду не надавали. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 24 березня 2025 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 28 березня 2025 р. позову заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 04 квітня 2025 року [PERSON] усунув недоліки первісної заяви, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 28 травня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову до [PERSON] , [PERSON] , Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 22 вересня 2025 року змінено назву Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на Сіверськодонецька міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області. 4.Судовий розгляд Позивач [PERSON] та його представник адвокат Цвігун Т.С. в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, остання просила суд розглядати справу за відсутності позивача та її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи. Представник відповідача Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1996 р., виданого Житлово-комунальною контрою концерну «Луганскстрой», у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передана у спільну сумісну власність квартира, загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстровано 13.12.1996 року в Сєвєродонецькому міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 860. Зазначені обставини підтверджуються копією Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1996 р., виданого Житлово-комунальною контрою концерну «Луганскстрой» та технічним паспортом на зазначене нерухоме майно. Згідно до технічного паспорту на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира має загальну площу 48,8 кв.м., житлову площу 26,1 кв.м. та складається з: кімнати площею 13,7 кв.м., кімнати площею 12,4 кв.м., кухні площею 8,00 кв.м., ванної кімнати площею 2,70 кв.м., вбиральні площею 1,30 кв.м., коридору площею 6,60 кв.м., вбудованої шафи площею 0,20 кв.м., лоджії площею 3,90 кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право власності [PERSON] на спірну квартиру не зареєстроване. Загальновідомим є те, що 24.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, у зв`язку з чим, м. Сєвєродонецьк Луганської області було окуповане російськими військами та на теперішній час є тимчасово окупованою територією України. Встановлено, що з метою отримання підтвердження права власності на нерухоме майно, [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, але його було повідомлено про те, що здійснити реєстрацію прав власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно неможливо, оскільки інформація щодо об`єктів нерухомого майна станом на 24.02.2022 зберігалася в архіві КП «Сєвєродонецьке БТІ» на паперових носіях, а оскільки на сьогоднішній день територія Сєвєродонецької територіальної громади є окупованою, КП «Сєвєродонецьке БТІ» не може виконувати свої функції, у тому числі, надавати інформацію на запити державних реєстраторів про зареєстровані права на період до 01 січня 2013 року. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 6.2 У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦПК України визначено, що, 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ст. 319 ЦК України, 1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 6.3 Приписами ст. 328 ЦК України визначено, що 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. 6.4 У відповідності\~до ст.\~355\~ЦК України, 1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). 2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. 3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. 4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 356 ЦК України передбачено, що 1. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 2. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно до\~приписів ст.\~368\~ЦК України, 1. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 2. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі ст. 370 ЦК України, 1. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. 2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 6.5 У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV),цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Згідно вимог ст. 4 Закону № 1952-IV, право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації. До 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно реєструвалося у відповідних органах Бюро технічної інвентаризації. Пунктом 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У постанові Верховного суду від 20.05.2020 року у справі № 303/6974/16-ц висловлена правова позиція, відповідно до якої, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. 6.6 У відповідності до ст. 386 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 7.Висновки суду. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1996 р., виданого Житлово-комунальною контрою концерну «Луганскстрой», у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передана у спільну сумісну власність квартира, загальною площею 48,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстровано 13.12.1996 року в Сєвєродонецькому міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 860. Зазначені обставини підтверджуються копією Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1996 р.,, виданого Житлово-комунальною контрою концерну «Луганскстрой» та технічним паспортом на зазначене нерухоме майно. Згідно до технічного паспорту на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира має загальну площу 48,8 кв.м., житлову площе 26,1 кв.м. та складається з: кімнати площею 13,7 кв.м., кімнати площею 12,4 кв.м., кухні площею 8,00 кв.м., ванної кімнати площею 2,70 кв.м., вбиральні площею 1,30 кв.м., коридору площею 6,60 кв.м., вбудованої шафи площею 0,20 кв.м., лоджії площею 3,90 кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право власності [PERSON] на спірну квартиру не зареєстроване. Таким чином, позивачем був отриманий правовстановлюючий документ про право власності на нерухоме майно. Станом на дату видачі свідоцтва про право власності, державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводилася відповідними органами Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомого майна. Оскільки 24.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, відповідний орган Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомого майна не має можливості підтвердити або спростувати факт державної реєстрації позивача на нерухоме майно. В той же час, Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно не є підставою набуття права власності, а\~лише засвідчує\~вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, відповідні правові висновки висловлені у\~постанові КГС ВС від 24 січня 2020 року № 910/10987/18. За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 4.Судові витрати Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відсутністю вини відповідачів, судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved