Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] через адвоката Балика І.\~М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Форестал Плюс» (далі ТОВ «Форестал Плюс»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації, визнання права власності на транспортний засіб. Адвокат Балик І.\~М. в інтересах [PERSON] , з урахуванням викладених у судовому засіданні уточнень, просив: визнати недійсним договір комісії від 07 травня 2024 року № 8066/24/003025 про вчинення правочинів щодо продажу транспортного засобу УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , укладений між ТОВ «Форестал Плюс» та [PERSON] ; визнати недійсним акт приймання-передачі транспортного засобу від 07 травня 2024 року, відповідно до якого [PERSON] передав, а ТОВ «Форестал Плюс» отримало транспортний засіб УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова [NUMBER] , укладений між ТОВ «Форестал Плюс» та [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08 травня 2024 року № 8066/24/003025 транспортного засобу УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , укладений між ТОВ «Форестал Плюс» та [PERSON] ; скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , від 10 травня 2024 року серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі продажу від 05 червня 2024 року №\~\~5343/2024/4659624 транспортного засобу УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова [NUMBER] , що укладений між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , від 05 червня 2024 року серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Форестал Плюс» солідарно на користь [PERSON] судовий збір. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08 травня 2024 року № 8066/24/003025, укладений між ТОВ «Форестал Плюс» і [PERSON] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 05 червня 2024 року № 5343/2024/4659624, укладений між [PERSON] і [PERSON] . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Грущанський В. О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Заява мотивована тим, що позов задоволено частково, тому наявні підстави для стягнення з позивача на користь [PERSON] та [PERSON] витрат на правову допомогу, по 8\~000 грн на кожного. Представник позивача адвокат Балик І.\~М. подав до суду заяву заперечення на клопотання представника відповідачів про стягнення коштів з позивача. Заперечення мотивоване тим, що відсутні законні підстави перекладати на позивача витрати, які понесли [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з наданням їх правової допомоги. Спір у цій справі щодо транспортного засобу виник внаслідок незаконних дій відповідачів, що було предметом кримінального провадження. Безпідставними є твердження представника відповідачів щодо можливості переоформити спірний транспортний засіб на позивача у позасудовому порядку, оскільки вони не наділені цивільною правоздатністю розпоряджтися зазначеним транспортним засобом. Водночас відповідачі не вчиняли дії щодо добровільного розірвання договорів купівлі-продажу від 08 травня 2024 року № 8066/24/003025 та від 05 червня 2024 року №\~\~\~5343/2024/4659624, докази про такі наміри до суду не подали, що свідчить про нещирість та неналежність їхньої позиції щодо досудового врегулювання спору. Представник позивача також вказував на наявність підстав для застосування частини дев`ятої статті 141 ЦПК України. Адвокат Балик І.\~М. в інтересах [PERSON] просив відмовити у стягненні на користь [PERSON] та [PERSON] витрат на правову допомогу. Представник [PERSON] , [PERSON] адвокат Грущанський В. О. у судовому засіданні просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] витрат на правову допомогу, по 8\~000 грн на кожного. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення були належним чином повідомлені. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 270 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини третьої\~статті 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати\~без повідомлення учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляну на таке. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя\~статті 133 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правничої допомоги\~ домовленість, за якою одна сторона\~\~(адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання\~\~договору (пункт\~4\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів [PERSON] здійснював адвокат Грущанський В. О., що також підтверджується: ордером на надання\~\~правничої допомоги від 01 липня 2025 року серії ВІ № 1304651, договором про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком до договору про надання\~\~правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком № 2 до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, актом прийому-передачі від\~28\~жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року. Відповідно до акта прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року загальна сума наданих [PERSON] послуг з правничої допомоги становить 8\~000 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 28 жовтня 2025 року №\~\~28/10-06 адвокатом Грущанським В. О. прийнято від [PERSON] 8\~000 грн, підстава договір про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, акт прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від\~26\~червня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів [PERSON] здійснював адвокат Грущанський В. О., що також підтверджується: ордером на надання правничої допомоги від 27 червня 2025 року серії ВІ № 1255521, договором про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком № 2 до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, актом прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року. Відповідно до акта прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року загальна сума наданих [PERSON] послуг з правничої допомоги становить 8\~000 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 28 жовтня 2025 року №\~28/10-08 адвокатом Грущанським В. О. прийнято від [PERSON] 8\~000 грн, підстава договір про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, акт прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025\~року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших\~проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти\~\~України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі №\~\~755/9215/15ц, від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 19 листопада 2021\~року у справі № 752/16038/19. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial