Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

14 серпня 2024 року [PERSON] звернулась до суду за позовною заявою, предметом якої є: стягнення з\~відповідача 152\~716\~грн 92\~коп.\~в рахунок\~відшкодування матеріальної\~шкоди та\~5\~000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування\~вимог зазначила,\~що 25\~серпня 2023\~року з\~вини [PERSON] \~сталася дорожньо-транспортна\~пригода,\~внаслідок якої\~її транспортний\~засіб отримав\~механічні пошкодження.\~Оскільки діями\~відповідача їй\~завдано матеріальну\~та моральну\~шкоду,\~а в\~досудовому порядку\~відповідач її\~не відшкодовує,\~вона змушена звернутися до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. 10 вересня 2024 року до канцелярії суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову через відсутність інформації про страхування належного позивачці транспортного засобу, а також доказів того, що отримані пошкодження були спричинені автомобілем відповідача, оскільки між ДТП та експертним висновком щодо вартості відновлювального ремонту минув чималий проміжок часу (а.с. 71-74). Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить транспортний засіб мотоцикл марки «Yamaha FZ-6», ідентифікаційний номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с. 20-21). За змістом постанови судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2023 року, [PERSON] визнано винуватим у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Так, 25 серпня 2023 року о 10 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Кіа Соренто», державний номерний знак [NUMBER] , по автомобільній дорозі Т15-13 Нечаяне-Кам`янка-Очаків, допустив зіткнення з транспортним засобом мотоциклом марки «Ямаха», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 22). Судом також встановлено, що водієм належного позивачці транспортного засобу був її брат - [PERSON] (а.с. 25, 26, 27). З матеріалів справи слідує, що останній у період часу з 25 по 29 серпня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні та станом на 29 серпня 2023 року, згідно з довідкою №1019, продовжував хворіти (а.с. 24). За змістом висновку № 140-0130 від 26 липня 2024 експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику досліджуваного мотоцикла «Yamaha FZ6», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 25 серпня 2023 року y результаті ДТП, визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 152\~716 грн 92 коп. (а.с. 28-59). Як слідує з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки «Кіа Соренто», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] винного у ДТП, не була застрахована. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Право на судовий захист гарантується Конституцією України (стаття 124). Способами захисту цивільних прав, з-поміж інших, є відшкодування збитків та моральної шкоди (частина 2 статті 16 Цивільного кодексу України). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина 2 статті 22 Цивільного кодексу України). Майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (стаття 1166 Цивільного кодексу України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187\~Цивільного кодексу\~України ). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і така шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (стаття 23 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, цивільно-правова відповідальність фізичної особи це юридичні наслідки за порушення цивільних прав інших осіб. Вона настає за наявності вини (умислу або необережності), причинного зв`язку між порушенням та збитками, а також протиправності дій.\~ Така відповідальність може виникати у зобов`язальних правовідносинах, так і з делікту, тобто самого факту порушення права. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, а на відповідача те, що шкоди завдано не з його вини. Отже, у процесуальному аспекті підстава виникнення обов`язку відшкодувати шкоду пов`язана з розподілом обов`язків доказування. Водночас, за притаманним цивільному процесу стандартом доказування, який отримав термін «баланс вірогідностей», одній зі сторін достатньо бути більш переконливою в обґрунтуванні своєї позиції для того, щоб спір був вирішений на її користь. Це означає, що відповідачу недостатньо лише заперечувати чи не погоджуватися з доказами, здобутими і наданими позивачем, оскільки змагальність вимагає контраргументів та відповідних доказів. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої прийнято постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України). Так, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачці матеріальної і моральної шкоди. Остання, зокрема, полягає у виникненні для позивачки внаслідок ДТП побутових незручностей і необхідності докласти додаткових зусиль для налагодження звичайного ритму життя, який порушено через неможливість використовувати належний їй транспортний засіб. Судом також враховано, що внаслідок ДТП рідний брат позивачки, якому вона передала у користування транспортний засіб, отримав тілесні ушкодження, у зв`язку із чим перебував на стаціонарному лікуванні. Беручи до уваги вищевикладене, виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, яких зазначала потерпіла, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 152\~716\~грн 92\~коп.\~та моральної шкоди в сумі 5\~000 грн, у зв`язку із чим задовольняє їх. При цьому, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що відсутність відомостей щодо звернення позивачки за виплатою страхового відшкодування може бути самостійною підставою для відмови у позові, оскільки право на звернення до суду гарантується Конституцією України і досудовий порядок врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування не є обов`язковим. Вирішуючи спір в цій частині, суд виходить з того, що жоден із транспортних засобів не був забезпечений в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а отже позивач, обираючи спосіб захисту, звернувся безпосередньо до завдавача шкоди. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала довела належними та допустимими доказами факт завдання відповідачем їй матеріальної та моральної шкоди, її розмір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1 748 грн 44 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1), а також сплачено вартість проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу в сумі 4\~800 грн (а.с. 18). Суд також враховує, що позивачка звернулася по юридичну допомогу до адвоката уклала відповідний договір, оплатила послуги згідно з розрахунком і квитанцією на суму 10 800 гривень. При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З урахуванням викладеного, а також того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд стягує сплачені позивачкою судові витрати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved