Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

09 жовтня 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку "УКРГАЗБАНК" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27 вересня 2013 року між ПАТ АТ "УКРГАЗБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 046/09/2013/352, відповідно до якого останньому були надані кредитні кошти в розмірі 186 700,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитом 18,3 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,3 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 26 вересня 2023 року (п. 1.3.1 Кредитного договору). В якості забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки 046/09/2013/352/П1 від 27 вересня 2013 року, за умовами якого Поручитель зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання Позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту у розмірі 186 700,00 грн., сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених Кредитним договором та Договором поруки. У зв`язку з порушенням Боржниками умов Кредитного договору та Договору поруки АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором станом на 11 вересня 2019 року. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 грудня 2019 року в справі № 409/2349/19 з [PERSON] , [PERSON] було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 046/09/2013/352 від 27 вересня 2013 року, що утворилася станом на 11 вересня 2019 року в загальному розмірі 208 793,00 грн. та судовий збір в розмірі 3131,89 грн. Рішення суду набрало законної сили 10 січня 2020 року. Обставини щодо укладення відповідачем [PERSON] вищевказаного Кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором встановлено рішенням суду, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦІІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15- ц надано висновки про правильне застосування норм права, де зазначено наступне: «Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у гривневому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.». Враховуючи триваюче невиконання підтвердженого рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 грудня 2019 року в справі № 409/2349/19 зобов`язання [PERSON] , [PERSON] з виконання передбачених Кредитним договором та Договором поруки зобов`язань, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором станом на 11 вересня 2019 року в розмірі 208 793,00 грн та користування кредитними коштами АБ «УКРГАЗБАНК» більше 6 років - позивачем, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, була нарахована заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання: - 8 606,52 гривень - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року (включно); - 18 535,18 гривень (сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Строки позовної давності не пропущено. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму грошових коштів в розмірі 27 141,70 гривень, з яких: заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року (включно) в розмірі 8 606,52 гривень та суму збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року (включно) в розмірі 18 535,18 гривень; судові витрати по справі. Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку шляхом оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. У відповідності до приписів ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2013 року між ПАТ АТ "УКРГАЗБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 046/09/2013/352, відповідно до якого останньому були надані кредитні кошти в розмірі 186 700,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитом 18,3 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,3 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 26 вересня 2023 року (п. 1.3.1 Кредитного договору). В якості забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки 046/09/2013/352/П1 від 27 вересня 2013 року, за умовами якого Поручитель зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання Позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту у розмірі 186 700,00 грн., сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених Кредитним договором та Договором поруки. У зв`язку з порушенням Боржниками умов Кредитного договору та Договору поруки АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором станом на 11 вересня 2019 року. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 грудня 2019 року в справі № 409/2349/19 з [PERSON] , [PERSON] було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 046/09/2013/352 від 27 вересня 2013 року, що утворилася станом на 11 вересня 2019 року в загальному розмірі 208 793,00 грн. та судовий збір в розмірі 3131,89 грн. Рішення суду набрало законної сили 10 січня 2020 року. Обставини щодо укладення відповідачем [PERSON] вищевказаного Кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором встановлено рішенням суду, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦІІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15- ц надано висновки про правильне застосування норм права, де зазначено наступне: «Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у гривневому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.». Враховуючи триваюче невиконання підтвердженого рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 грудня 2019 року в справі № 409/2349/19 зобов`язання [PERSON] , [PERSON] з виконання передбачених Кредитним договором та Договором поруки зобов`язань, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором станом на 11 вересня 2019 року в розмірі 208 793,00 грн та користування кредитними коштами АБ «УКРГАЗБАНК» більше 6 років - позивачем, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, була нарахована заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання: - 8 606,52 гривень - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року (включно); - 18 535,18 гривень (сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 12 Прикінцевих те перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Вказана норма право встановлює факт продовження строків позовної давності. Вказаний факт не потребує від позивача ані доказування можливості скористатися власним правом на судовий захист у вказаний період, ані надання буд-яких клопотань про поновлення такого строку у вказаний період. Так, постановою № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями) Кабінет Міністрів України запровадив карантин по всій території України з 12 березня 2020 року. Таким чином, строк позовної давності, якій не закінчився включно до 12 березня 2020 року продовжувався на весь час дії карантину. Вказане підтверджується правовим висновком Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21. В подальшому, дію карантину на території України багаторазово продовжували без її переривання та було припинено його дію лише з 30.06.2023 року. На підставі Указів Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та №259/2022 від 14.03.2022 року, №133/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022року, №58/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», починаючи з 24 лютого 2022 року на території України діє режим воєнного стану, який діє і на даний час. Пунктом 19 Прикінцевих те перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи невиконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором, договором поруки, позивач з метою захисту своїх порушених прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом. Як зазначалося вище, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає, що матеріалами справи доведено укладення 11 липня 2013 року між ПАТ АБ УКРГАЗБАНК" та відповідачами кредитного договору №016/07/2013/361, договору застави, договору поруки №016/07/2013/361/П. Однак, відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконували, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем склалася заборгованість. Враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, договором поруки належним чином не виконують, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Оскільки позовні вимоги задоволено, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved