Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Позивач Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1265660726 від 05.10.2021 року, що станом на 01.07.2025 року становить в розмірі 32\~592,95 грн., яка складається з: заборгованості за по тілу кредиту у розмірі 13\~976,32 грн., заборгованості за річними відсотками у розмірі 3086,61 грн., заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 15\~530,02 грн., а також стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 05.10.2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» (далі\~ ТОВ\~«ФК «ЦФР»)\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 1265660726.\~Відповідно до\~умов кредитного\~договору №\~1265660726\~від 05.10.2021\~року та\~Паспорту кредиту\~№ 5660726 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 21 193,66 гривень, зі строком користування 12 місяців, зі сплатою 2% річних початкових процентів, зі сплатою щомісячних процентів в розмірі 3,19 % від суми кредиту, та 11,99 % загальних процентів. Крім того АТ «ТАСКОМБАНК» уклав договір про відступлення прав вимог № 01/09/21 від 01.09.2021 року. Відповідно до умов цього договору та Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення прав вимог № 01/09/21 від 01.09.2021 року, позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 1265660726 від 05.10.2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 32\~592,95 грн., а також\~стягнути з відповідача понесені \~позивачем \~судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 08.09.2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи\~за його відсутності, та не заперечував проти\~розгляду\~справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання \~не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту визнала, та в частині стягнення заборгованості за відсотками заперечувала. Відзив на позов до суду не надала. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що 05.10.2021\~року між\~ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1265660726, відповідно до умов якого, а також Паспорту кредиту № 1265660726 відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 21 193,66 гривень, зі строком користування 12 місяців, зі сплатою 2% річних процентів від суми боргу за договором, а також зі сплатою щомісячних процентів в розмірі 3,19 % від суми кредиту. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно до п. 1.2., 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах викладених у п. 1.3 договору. Згідно з п. 3.3. кредитного договору всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина) редакція від 30.08.2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua, та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Окрім того\~між ТОВ\~«ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір про відступлення прав вимог № 01/09/21 від 01.09.2021 рок, згідно умов якого та Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення прав вимог № 01/09/21 від 01.09.2021 рок, позивач АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 1265660726 від 05.10.2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Згідно до п. 2.1 договору про відступлення прав вимог, у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості відповідно до якого станом на 01.07.2024 року у відповідача перед Банком виникла заборгованість в розмірі 32\~592,95 грн., з яких: - 13\~976,32 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); - 3086,21 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); - 15\~530,02 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). АТ «ТАСКОМБАНК» було направлено [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокове повернення коштів за кредитним договором в зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань. Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частина 1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи викладене, оскільки при укладанні спірного кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх їх істотних умов, за відсутності належних доказів виконання зобов`язань за спірними договорами, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості з [PERSON] . Також, суд приходить до висновку, що АТ «Таскомбанк» у встановленому законом порядку набуло право вимог до відповідача, оскільки договір факторингу не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Отже, укладений між Банком та фінансоваю установою договір факторингу є належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитними договорами. Зважаючи, шо відповідний реєстр про передачу права вимоги до [PERSON] між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було складено та підписано 06.10.2021 року, тобто, вже після укладання 05.10.2021 року позичальником спірного кредитного договору, право вимоги до відповідача було відступлене позивачу у встановленому законом порядку. Виходячи з\~системного аналізу\~зазначених вище\~норм,\~а також\~матеріалів справи,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що шляхом\~підписання кредитного\~договору між\~ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] 05.10.2021 року укладено кредитний договір № 1265660726 від 05.10.2021 року, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит в розмірі 21\~193,66 грн. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 01.07.2024 року склалась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13\~976,32 грн. Щодо нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи тільки кредитний договір № 1265660726 від 05.10.2021 року та паспорт споживчого кредиту містить підпис відповідача. Водночас, вказаний кредитний договір містить сторк на який надається кредит 12 місяців, в той же час договір не містить даних щодо продовження терміну договору. Надані Банком Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція 30.08.2021 підпису відповідача не містять. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем первісний кредитор дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту також не підтверджує укладення договору на зазначених у позові умовах. За змістом частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), викладено правові висновки про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Як вбачається з умов договору, сторонами було погоджено строк кредитування 12 місяців, тобто до 05.10.2022 року. Із розрахунку заборгованості вбачається, що після вказаної дати банком продовжено нарахування відсотків Зважаючи, що сторонами не погоджувалось продовження дії кредитного договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення вказаних сум, оскільки вони нараховані після спливу строку кредитування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за період з 06.10.2021 року по 05.10.2022, тобто в межах строку дії договору, підлягають стягненню річні відсотки за користування кредитом в розмірі 681,86 грн. (1989,54 грн. сплачені відсотки 1307,68 грн. = 681,86 грн.), та за вказаний період підлягають стягненню щомісячні відсотки в розмірі 3360, 58 грн. (8112,96 грн. сплачені відсотки 4752,38 грн. = 3360,58 грн.), а всього в розмірі 4042,44 грн. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд \~приходить \~до \~висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, а тому позовні вимоги позивача про стягнення [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18\~018,76 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1332,32 грн. На підставі\~викладеного\~та\~

Outcome: partial