Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

На розгляд суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності, в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме земельну ділянку, розташовану на території Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, вид угіддя рілля, площа 2,222 га, кадастровий номер 0525384200:01:001:0224, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку, розташовану на території Черніевцької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, на яку відповідно до рішення Чернівецької селищної ради від 23.12.2021 № 710 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Батьки померлого [PERSON] відмовилися від своєї частки у спадщині на користь сина [PERSON] 23 травня 2025 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НСХ № 669160 на земельну ділянку, розташовану на території Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, вид угіддя рілля, площа 2,222 га, кадастровий номер 0525384200:01:001:0224, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Втім, з огляду на те, що спадкодавець [PERSON] за життя не зміг завершити приватизацію земельної ділянки, що розташована на території Чернівецької селищної ради, а відтак і отримати державний акт про право власності на землю, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу від 23.05.2025 № 39/02-19 було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину. За вказаних підстав, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого спадкового права. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області в особі селищного голови подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника та віднесення вирішення спору на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме земельну ділянку, розташовану на території Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, вид угіддя рілля, площа 2,222 га, кадастровий номер 0525384200:01:001:0224, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку, розташовану на території Черніевцької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, на яку відповідно до рішення Чернівецької селищної ради від 23.12.2021 № 710 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Батьки померлого [PERSON] та [PERSON] згідно заяв від 06.12.2024, посвідчених приватним нотаріусом та зареєстрованих у реєстрі за №№ 1982 та 1983 відмовилися від своєї частки у спадщині на користь сина [PERSON] 23 травня 2025 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НСХ № 669160 на земельну ділянку, розташовану на території Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, вид угіддя рілля, площа 2,222 га, кадастровий номер 0525384200:01:001:0224, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Втім, з огляду на те, що спадкодавець [PERSON] за життя не зміг завершити приватизацію земельної ділянки, що розташована на території Чернівецької селищної ради, а відтак і отримати державний акт про право власності на землю, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу від 23.05.2025 № 39/02-19 було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину. \~ \~ \~ \~Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23\~постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст.ст.\~41,\~55 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої\~Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73 року\~; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004\~у справі № 1-33/2004. \~ \~ \~ \~Аналізуючи зібрані\~по справі\~докази в\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~про визнання\~за ним\~права на\~завершення приватизації\~та отримання\~свідоцтва про\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~підлягають задоволенню,\~оскільки позивач,\~як спадкоємець майна, що є предметом спору в даній цивільній справі за законом має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті рідного брата та враховуючи те, що іншим чином [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved