Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Коллект Центр»,\~в особі\~директора Мостовенка\~О.,\~звернувся до Вільногірського\~міського суду\~Дніпропетровської області з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за договором про споживчий кредит №3821039 від 01.10.2021 у розмірі 61\~240,50 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 17 000,00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 01 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , було укладено договір про споживчий кредит №3821039, за умовами якого останній було надано кредитні кошти в безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №13-01/2022-79, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі і по вказаному договору, укладеному з відповідачем. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги позивачу відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит №3821039 від 01.10.2021 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 10.05.2024 року виникла заборгованість в сумі 61\~240,50 гривень, з яких: 9300,00 гривень заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 50\~917,50 гривень заборгованість за відсотками; 1\~023,00 гривень заборгованість за комісією. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, передано за підсудністю на розгляд до Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 року головуючим суддею визначено суддю Костромітіну О.О. Ухвалою суду від 23 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що заявлені позовні ТОВ «Коллект Центр» підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Також, у прохальній частині позовної заяви зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку на зареєстровану адресу проживання відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом направлення електронної СМС повістки на номер мобільного телефону відповідача, зазначений у договорі позики, а також шляхом публікації оголошення на офіційному сайті судової влади України. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відкладення розгляду справи, відзиву, заперечень на позовну заяву відповідач не надав, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалив заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.10.2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №3821039, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9\~300,00 гривень строком на 30 днів зі сплатою 1.25% відсотків за кожен день користування за кожен день та комісії у розмірі 1023,00 гривень. Вказаний договір укладено в електронній формі. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується копією платіжного доручення №57665487 від 01.10.2021, згідно якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 9 300 гривень . 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №13-01/2022-79, що підтверджується копією договору факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» за плату, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників, перелік яких визначено в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3821039 у розмірі 41\~710,50 гривень. Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги позивачу відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит №3821039 від 01.10.2021 року, що підтверджується копією договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3821039 у розмірі 61\~240,50 гривень. Згідно\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні,новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, позивач ТОВ «Коллект Центр» набув право належного кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3821039 від 01.10.2021 року в сумі 61\~240,50 гривень. Відповідач [PERSON] не виконала свого обов`язку за кредитним договором №3821039 від 01.10.2021, у зв`язку з чим станом на 10.05.2024 утворилась заборгованість у розмірі 61\~240,50 грн, з яких: 9300,00 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 50\~917,50 грн заборгованість за відсотками; 1\~023,00 грн заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Положеннями ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином судом встановлено, що укладені кредитні договори відповідають формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт набуття позивачем ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до відповідача підтверджений матеріалами справи, факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором доведений, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 61\~240,50 гривень, вказана заборгованість відповідачем не спростована, тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №3821039 від 01.10.2021 в розмірі 61\~240,50 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 17\~000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року; заявку на надання юридичної допомоги №424 від 26.04.2024 року; витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 року; платіжна інструкція №0433380000 від 10.05.2024 року. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved