Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

Адвокат Гуйван Н.І. в інтересах позивача [PERSON] (надалі - [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] (надалі - [PERSON] ), третя особа орган опіки та піклування Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав, згідно якого просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 03.10.2014 між сторонами було укладено шлюб, у якому народились двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В подальшому шлюб між сторонами було розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.01.2023 року, яке набрало законної сили. Малолітні діти сторін із січня 2022 року проживають із позивачем та його батьками та знаходяться на утриманні та вихованні батька. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Так, відповідач часто спілкувалась у соціальних мережах, та виставляла свої відео в непристойному стані. Після чергового з`ясування стосунків, остання зібрала свої речі та поїхала до своїх батьків, залишивши дітей, мотивуючи це тим, що хоче відпочити від дітей. З того часу відповідач до своїх дітей не приїзджала, їх життям та навчанням не цікавилась, участі у їх утриманні не приймала. У зв`язку із аморальною поведінкою, відповідач направлялась на консультацію до лікаря-психіатра. Батьківські обов`язки стосовно дітей виконує лише позивач, у їх сім`ї панує доброзичлива атмосфера, діти зростають та розвиваються в любові та повазі, для них створені усі умови для повноцінного розвитку та виховання. Позивач має постійне житло та стабільний дохід. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, на думку позивача можна розцінювати, як ухилення від виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Сторона позивача вважає, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст.150 СК України, за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишивши їх без материнської уваги та турботи, матеріального забезпечення, виховання, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, а отже поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Ухвалою судді від 11.04.2025 у даній справі відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести її розгляд у порядку загального позовного провадження. Представник відповідача 12.05.2025 подав відзив на позов, у якому вказав, що сторона відповідача позову не визнає, позов вважає необґрунтованим, таким, що не підлягає до задоволення. Зазначив, що після розірвання шлюбу, батьки позивача вигнали із дому відповідача, де вона проживала разом із своїми дітьми, перешкодивши забрати із собою дітей. Попри це, відповідач неодноразово приїзджала в село Непоротове Дністровського району Чернівецької області з метою побачитись із дітьми, провести із ними час. Однак, позивач та його батьки перешкоджали відповідачу зустрічатись із дітьми, не пускали її у дім, не відчиняли дверей, повідомляли по телефону, що дітей не має вдома. Також, відповідач неодноразово відвідувала школу у якій навчаються її діти, цікавилась їх навчанням, а також з організовувала вітання дітей із днем народження. У квітні 2023 року вона разом із своїми дітьми виїзджала за кордон та разом повернулась в Україну. Також, звертає увагу суду на ту обставину, що відповідач перераховувала на картковий рахунок позивача грошові кошти на утримання дітей, а також передавала їх позивачу готівкою. Крім цього, просить врахувати, що у неї на утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, однак вона продовжує спілкуватись із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Також заперечує, що відповідач вчиняла аморальні дії, на огляді у лікаря психіатра не була. Позивач відповіді на відзив не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області письмових пояснень щодо позову не подавала. 30.07.2025 року у даній справі закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гуйван Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Також позивач [PERSON] суду повідомив, що він з 08.12.2024 мобілізований до ЗС України та на даний час проходить військову службу. Підтвердив те, що відповідач після розірвання шлюбу не проживає із дітьми, які перебувають у нього на вихованні та утриманні, а також ними на даний час опікуються його батьки [PERSON] та [PERSON] .. Зазначив, що відповідач надавала на утримання дітей мізерні кошти, відтак, матеріально їх не підтримує та не бере участі у їх вихованні. Не пам`ятає того, щоб відповідач зверталась до нього з вимогою забрати дітей до себе. Пояснив, що із дітьми проживав пів року, після того, як повернувся із-за кордону, після розірвання шлюбу із відповідачем. Також, зазначив, що не може впливати на своїх батьків, щоб відповідача пускали в будинок, де проживають діти. Зазначив, що відповідач зверталась до лікаря-психіатра з приводу видачі їй водійського посвідчення. Крім цього, пояснив, що приїзджав із дітьми за місцем теперішнього проживання відповідача у 2025 році. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кушнірчук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, у задоволенні позову просять відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов. [PERSON] суду пояснила, що із відповідачем не проживає з вересня 2022 року. Зазначила, що після розірвання шлюбу, вона приходила до дітей 2-3 рази на місяць, проте батьки позивача не пускали її в будинок для побачень із ними, а також не давали їй можливості забрати їх із собою. У березні та у травні 2023 року вона в усному порядку зверталася до органу опіки та піклування з метою чинення їй перешкод у спілкуванні із дітьми. Зазначила, що вона приходила до дітей у школу 01.09.2024 та у травні 2025 року, організовувала їм вітання із днем народження, передавала кошти на їх утримання позивачу. Вказала, що вона не втратила до дітей інтересу та бажає брати участь у їх житті. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Також, зазначила, що відповідач не зверталась із письмовою заявою до органу опіки та піклування про встановлення їй побачень із дітьми, а також щодо чинення їй перешкод у цьому з боку інших осіб. При розгляді даного питання на засіданні опікунської ради відповідач не повідомлялась, оскільки не було відоме місце її перебування. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 03.10.2014 року, який на даний час розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.01.2023 року, яке набрало законної сили у справі №722/1926/22. У даному шлюбі у сторін народились діти: дочка - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10.06.2015 виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області), а також син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.05.2017 Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області). Як вбачається із довідки №695 від 09.12.2024, виданою Михалківським старостинським оругом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, за адресою в [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO]., [PERSON] [INFO]., у тому числі батьки позивача [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із довідки №708 від 18.12.2024, виданою Михалківським старостинським оругом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, за адресою в [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON] . Згідно характеристики складеної закладом «Михалківський ліцей Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області» від 12.12.2024 №461, [PERSON] , [INFO] навчається із вересня 2021 року…Мати жодного разу не поцікавилась навчанням дочки… [PERSON] дуже добре піклуються тато, бабуся та дідусь. Вона доглянута, має всі необхідні посібники для навчання. Як вбачається із довідки від 09.12.2024, виданої КНП «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] перебуває на «д» обліку. Як вбачається із витягу із реєстру територіальної громади Білецької територіальної громади від 31.07.2023, [PERSON] зареєстрована та проживає із 31.07.2023 за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 27.04.2023 уклала шлюб із [PERSON] та прізвище після реєстрації шлюбу дружини присвоєно « [PERSON] ». Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , у іншому шлюбі у відповідача народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копій дублікатів чеків від 06.03.2024, 28.01.2024, [PERSON] здійснювала переказ власних коштів позивачу на суми відповідно 2000 грн. та 1700 грн. Як вбачається із оглянутого в судовому засіданні електронного доказу наданого відповідачем, відповідач приїзджала до своїх дітей за місцем їх навчання та організовувала їм дозвілля та привітання із нагоди їх дня народження у 2024 році. Як вбачається із довідки від 24.12.2024, [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині з 10.12.2024. Як слідує із довідки, складеної КНП «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернівецької області від 09.12.2024 №214, [PERSON] , 15.05.2017 перебуває на «д» обліку. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.03.2025 №178, складеної комісією Михалківського старостинського округу Сокирянської міської ради, відповідно до погосподарської книги на житловій площі будинку [ADDRESS] зареєстровані у тому числі: [PERSON] , [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] [INFO]. На час перевірки проживають, у тому числі - [PERSON] [INFO]., [PERSON] , [INFO]. Батько [PERSON] на даний час перебуває в ЗСУ. З дружиною [PERSON] розлучені. Після розлучення діти залишились проживати із батьком, який повністю забезпечує їх фінансово, займається їх вихованням, слідкує за навчанням дітей. Діти мають свою власну кімнату, окремі ліжка, дідусь та бабуся на період відсутності батька здійснюють за ними належний догляд та опіку. Як вбачається із характеристики, складеної закладом «Михалківський ліцей Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області» від 12.03.2025 №87, [PERSON] , [INFO] навчається із вересня 2023 року…Мати з сім`єю не проживає, ні разу не цікавилась успіхами сина. За весь період навчання відвідала сина один раз. При спілкуванні хлопчик не виявляє жодних емоцій, щодо відсутності матері. Відповідно до висновку виконавчого комітету Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області від 29.04.2025 №74, виконавчий комітет Сокирянської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. Зазначений висновок складено без участі матері та її належного повідомлення про місце та час засідання опікунської ради із цього питання. Як зазначено органом опіки та піклування у даному висновку «… [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, оскільки не забезпечує дітей предметами першої необхідності, необхідним харчуванням, відповідним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується із сином та донькою в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення…». Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є батьками позивача, суду пояснили, що відповідач не бере участі у вихованні дітей упродовж трьох років, після того, як остання перестала проживати із ними з вересня 2022 року. Також підтвердили, що відповідач приїзджала на день народження дітей, а також на перше вересня у школу де навчаються діти. Підтвердили, що відповідач передавала кошти на утримання дітей у розмірі 4000 грн.. Заперечили факт вчинення ними перешкод у спілкуванні матері із дітьми. [PERSON] суду пояснила, що дозволяла спілкуватись відповідачу з дітьми на подвір`ї будинку, а також те, що неприязні відносини із відповідачем почались з 2021 року, коли відповідач перестала доглядати своїх дітей та вчинила аморальну поведінку, виклавши свої фото сексуального характеру в мережу «Інтернет». Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що у 2021 році вона була класним керівником дочки сторін [PERSON] . Зазначила, що у травні 2022 року приходила відповідач та пояснила їй, що вона змушена їхати на роботу у республіку Польщу, а дітьми будуть опікуватись їх баба та дід. Також, пояснила, що навчанням дітей цікавиться лише дід та баба з травня 2022 року, а мати цим не цікавиться, проте приїзджала на день народження дочки [PERSON] , [INFO] . Крім цього, зазначила, що в мережі «Інтернет» були викладені фотографії відповідачки сексуального характеру, що негативно відобразились на психологічному стані дітей. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою та проживає у с.Непоротове, де проживають малолітні діти сторін разом із бабою та дідом, які займаються їх доглядом та вихованням, забирають їх зі школи. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, у судовому засіданні підтвердила суду ту обставину, що вона разом із відповідачем у 2022 році приходили в орган опіки та піклування Сокирянської міської ради та органи поліції із заявою щодо вирішення питання про вчинення перешкод [PERSON] у спілкуванні із своїми дітьми. Зазначила, що між її дочкою та батьками позивача існують неприязні відносини, внаслідок чого вони не допускають її до дітей, не дають із ними спілкуватись та бачитись. Підтвердила також суду те, що відповідач приїзджала неодноразово до дітей до школи, а також до будинку, де проживають діти, однак батьки відповідача не пускали її в будинок, організовувала дозвілля дітей у їх день народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю теперішнього чоловіка відповідачки. Підтвердила, що відповідач телефонувала до своїх дітей, їздила близько 2-3 разів до них в школу та додому за їх місцем проживання, на їх день народження, однак батьки позивача не дозволяли їй спілкуватись із ними. Відповідач здійснювала перерахування коштів на утримання дітей на картку. Пояснила, що матір також телефонувала до вчителів своїх дітей з метою отримання інформації про їх навчання. Крім цього, зазначила, що вона із відповідачем звертались у службу у справах дітей Білецької сільської ради з приводу здійснення обстеження умов їх проживання, оскільки бажали вирішити питання про проживання малолітніх дітей відповідача [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю за адресою теперішнього її проживання у селі Біла. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість його виконати, але не вчиняє до цього жодних дій. Тому, жодні інші обставини, як-то ухилення матері чи батька від утримання дитини, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. Європейський Суд з прав людини у пунктах 54, 55, 56, 59 свого рішення у справі «Хант проти України» (Hant v. Ukraine) від 07 грудня 2006 року зазначив, «…що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v.Sweden (№2), від 27 листопада 1992 року, №250, ст.35-36, п.90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Суд зазначає, що в даній справі компетентні національні суди, вирішуючи позбавити заявника батьківських прав, брали до уваги аргументи, надані матір`ю дитини та іншими свідками її сторони, відповідно до яких заявник втратив цікавість до свого сина. Суд не має сумнівів, що такі доводи можуть бути належними. Однак, звертаючись до усталеної прецедентної практики Суду щодо статті 8, яка виключає імпліцитні процедурні вимоги, необхідно визначити, чи був заявник залучений до процесу прийняття рішень, розглядаючи провадження в цілому, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту його інтересів, беручи до уваги обставини справи, а також важливість прийнятих рішень…». Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Згідно ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази у даній справі, а також у їх сукупності, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав не підлягає до задоволення. Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначає, що умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Судом при розгляді даної справи не встановлено, що поведінка відповідача відносно своєї малолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а також те, що незважаючи на всі заходи попередження та впливу, остання продовжує умисно не виконувати в подальшому свої батьківські обов`язки. При цьому, суд враховує пояснення надані у судовому засіданні [PERSON] , а також надані нею докази, у томі числі пояснення свідків, які свідчать про наявність інтересу матері до своїх дітей, бажання її брати участь у житті своїх малолітніх дітей. При цьому, суд констатує про наявність неприязних відносин між матір`ю дітей та їх дідом та бабою, які є батьками позивача, не бажанням їх надавати можливість матері вільного спілкування та побачень із своїми дітьми. Суд, вирішуючи справу, не бере до уваги висновок органу виконавчого комітету Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей, оскільки вважає, що при його винесенні не досліджувались відносини, які склались між матір`ю та дідом та бабою у сім`ї яких проживають діти та не бажання їх щодо побачень дітей із своєю матір`ю, участі останньої у їх житті. При цьому, при складанні такого висновку органом опіки, не враховувалась думка та бажання самої матері [PERSON] брати участь у житті та вихованні дітей в майбутньому. Адже, відповідача, орган опіки та піклування не повідомив належним чином про місце та час засідання опікунської ради, можливість з`явитись на засідання опікунської ради, надати свої пояснення, а докази протилежного матеріали справи не містять. Також, органом опіки та піклування при прийнятті рішення із цього приводу, не було враховано, що відповідач неодноразово здійснювала перерахування коштів позивачу, з метою утримання своїх дітей, приїзджала до дітей на день народження, організовувала їм дозвілля, а також у школу, що підтверджено наведеними вище судом доказами. Відтак, суд вважає такий висновок необґрунтованим. Також, суд не бере до уваги копію довідки лікаря психіатра, яку надано стороною позивача, оскільки відповідач заперечила обставини викладеній у ній та вона не свідчить про те, що [PERSON] є хронічним алкоголіком чи наркоманом, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини. При цьому, суд ураховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Крім цього, суд ураховує, що відповідач не є хронічним алкоголіком або наркоманом, постійно проживає в Україні та бажає зберегти зв`язки із своїми дітьми, брати участь у їх житті. Таким чином, суд приходить до переконання, що у даному випадку є недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей, застосовуючи такий захід впливу. Однак, суд вважає за доцільне попередити [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , поклавши на орган опіки та піклування Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області контроль за виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed