Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У квітні\~2025\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «СВЕА\~Фінанс» до\~ [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25 березня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №40182-03/2023. Згідно договору відповідач отримала кредит на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 5 000 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Кредит надається на 25 днів тобто до 18.04.2023 року. ТОВ «ФК «Інвеструм» повністю виконало умови договірних зобов`язань, однак відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за кредитним договором. 03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс груп» укладено Договір факторингу № 3072023, за умовами якого первісний кредитор передав Фактору (Новому кредитору), а Фактор прийняв право вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта (первісного кредитора) за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтами. Відповідно до Додатку №1 Реєстру боржників до даного договору факторингу також відступлено було і заборгованість [PERSON] за кредитним договором №40182-03/2023 від 25.03.2023 року. 29 листопада 2023 року між ТОВ «Стар Файненс груп» та ТОВ «СВЕА Фінанси» укладено договір факторингу №01.02-79/23, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним договором від 25 березня 2023 року. Заборгованість відповідача на час подачі позову становить у загальному розмірі 19 500,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 14 500,00 грн. заборгованість за відсотками. З наведених підстав, ТОВ «СВЕА Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 19 500,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До позову представник ТОВ «СВЕА Фінанс» Варшавський К.А. додав заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 25\~березня 2023\~року між\~ТОВ «Фінансовою\~Компанією «Інвеструм»\~та [PERSON] \~укладено Договір\~про надання\~фінансового кредит\~№ 40182-03/23,\~за умовами\~якого відповідач отримала кредит в розмірі 5 000 грн. Відповідно до п. 1.2 Договору сторони погодили надання кредиту на власні потреби строком на 25 днів, тобто до 18.04.2023 року Дата надання кредиту 25.03.2023 року. Відповідно до п.1.3 Договору за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2.50% на добу. ТОВ «ФК «Інвеструм» належним чином виконало договірні зобов`язання, перерахувавши 25.03.2023 року на рахунок відповідача № [NUMBER] , вказаний у договорі, суму кредиту у розмірі 5 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2919-250318185150 від 18.03.2025 номер транзакції в системі iPay.ua 215224884. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом,(тіло, відсотки, комісії та інші платежі) складає 8 125,00 грн. (Паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору). 03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено Договір факторингу № 3072023, за умовами якого первісний кредитор передав Фактору (Новому кредитору) а Фактор прийняв право вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта (первісного кредитора) за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтами. Відповідно до Додатку №1 Реєстру боржників до даного договору факторингу також відступлено було і заборгованість [PERSON] за кредитним договором №40182-03/2023 від 25.03.2023 року. Відповідно до Договору факторингу № 01.02-79/23, укладеного 29 листопада 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», що на підставі рішення № 1 від 25.03.2024 змінено на ТОВ «СВЕА Фінанс»,ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) на користь позивача свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА Фінанс» набуває права вимоги ТОВ «Стар Файненс груп» за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно Витягу з Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «СВЕА Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 40182-03/2023 від 25.03.2023 року у загальному розмірі вимог на суму 19 500,00грн., що складається з 5 000, 00 грн. заборгованості за основним боргом, 14 500,00 грн. заборгованості за відсотками. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №40182-03/2023 від 25.03.2023 року, станом на 18.03.2025 борг [PERSON] становить 19 500,00 грн., що складається з: 5 000,00 грн. заборгованості за основним боргом, 14500,00 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «W235», який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача [PERSON] « [NUMBER] ». Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір № 40182-03/2023 від 25.03.2023 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, з відповідно до умов Договору № 40182-03/2023 від 25.03.2023, [PERSON] одержала від ТОВ «ФК «Інвеструм» кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 25 днів, тобто до 18 квітня 2023 року. У вищевказаному договорі визначена загальна вартість кредиту у розмірі 8 125,00 грн. З наявних в матеріалах справи доказів видно, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання за наведеними договорами не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки нарахування та стягнення процентів за користування кредитними коштами поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Так, враховуючи те, що строк дії договору встановлено його умовами, проценти після закінчення строку його дії, тобто після 18.04.2023 нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення із відповідача заборгованості за даними договорами у розмірі загальної вартості кредиту. Таким чином,\~стягненню з\~ [PERSON] підлягає заборгованість за Договором №40182-03/2023 від 25.03.2023 у розмірі 8 125,00 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 125,00 грн заборгованість за відсотками Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1021 від 08.04.2025, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1 007,70 грн. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: partial