Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивачем було подано до суду позов про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що їхня з відповідачкою сім`я розпалася через несумісність характерів, різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Впродовж останніх трьох років сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Збереження сім`ї позивач вважає неможливим та на примирення не згоден. У судове засідання позивач не з`явився, проте подав заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу, просив суд розглянути справу за його відсутності (а.п.15). Відповідачка у судове засідання не з`явилася також з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно та належним чином (а.п.16,17), а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 12.10.2002, про що виконкомом Жовтневої сільської ради Прилуцького району Чернігівської області зроблено запис за №03 (а.п.6). З копії свідоцтва про народження серії № [NUMBER] (а.п.9) вбачається, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ч.3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, у даному випадку інтересам позивачки. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, беручи до уваги наявність у них неповнолітніх дітей, та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивач наполягає на розлученні, а відповідачка не надала заперечень проти позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не подала заяву про відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». На підставі\~ст.55,\~56,\~104,105,112-113\~СК України,\~

Outcome: approved