Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

До Рівненського районного суду Рівненської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №4031001 в розмірі 22800,00 грн та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4031001 від 04.03.2021 ТОВ "Мілоан" було надано відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн на загальний строк 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Окрім того, між ТОВ "Міолан" та відповідачем було погоджено Графік платежів за договором про споживчий кредит №4031001 від 04.03.2021, паспорт вказаного споживчого кредиту. ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. 18.10.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ, у відповідності до умов якого до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема і за договором №4031001 від 04.03.2021. У зв`язку із неналежним виконанням у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 22800 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн; заборгованість за відсотками 17250,00 грн; заборгованість за комісією становить 550,00 грн. Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не було погашено, у зв`язку з чим ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі. 02.09.2025 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання відкладено на 01.10.2025. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.10.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено повністю. Зобов`язано АТ "Укргазбанк" (адреса: 01015, м.Київ, вул. Старонаводницька, буд.19) надати Рівненському районному суду Рівненської області (вул. С.Петлюри, 10, м. Рівне, 33603) інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; чи була успішною транзакція здійснена 04.03.2021 на банківську карту № [NUMBER] в сумі 5000,00 грн з призначенням платежу "кошти згідно договору 4031001". У судове засідання 18.11.2025 сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. При цьому, у клопотанні, яке надіслано до суду через систему "Електронний суд" 25.09.2025, позивач просив розглянути цивільну справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 30.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та відповідачем був укладений кредитний договір №4031001. Згідно умов пунктів 1.2-1.5 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн, кредит надається строком на 30 днів з 04.03.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03.04.2021. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2800,00 грн у грошовому виразі та 681 відсотків річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника складають 7800,00 грн. Згідно з пунктом 1.5.1 договору встановлена комісія за надання кредиту у розмірі 550,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. За змістом пункту 1.5.2 договору проценти за користування кредитом 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом пункту 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка зв користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (пункт 1.7 договору). Відповідно до умов пункту 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Порядок та розмір нарахування відсотків узгоджений сторонами у пункті 2.2.3 договору про споживчий кредит. Випадки, способи та порядок пролонгації строку кредитування обумовлений у пункті 2.3 договору. У заяві на отримання кредиту № 4031001, створеній відповідачем 04.03.2021, вказано, що сума кредиту склала 5000,00 грн. Також у Анкеті-заяві зазначені умови кредитування, які відповідають умовам договору та паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами договору. Довідкою про ідентифікацію підтверджується факт верифікації відповідачу ТОВ "Міолан" та отримання ним одноразового інедтифікатора S76953. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 5000,00 грн за кредитним договором №4031001 підтверджується платіжним дорученням № 40832761 від 04.03.2021. У зв`язку з не поверненням відповідачем кредитних коштів у строк, обумовлений у договорі від 04.03.2021, ТОВ "Міолан" провів нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. АБ "УКРГАЗБАНК" на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області про витребування доказів, повідомило, що банківська платіжна карта, маска карти [NUMBER] "УКРГАЗБАНК" не емітувалась, тобто зазначена карта емітована іншим банком. 18.10.2021 між ТОВ "Мілоан" та позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги № 77-МЛ, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступає ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" приймає права вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 18.10.2021 до договору про відступлення прав вимоги № 77-МЛ, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 40311001 в сумі 22800,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17250,00 грн - заборгованість за відсотками та 550,00 грн - заборгованість за комісією. Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надав. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 6ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між первісними кредитором ТОВ "Мілоан" із відповідачем укладався у електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора на телефонний номер [NUMBER] . Кредит зараховано на банківську карту № [NUMBER] . При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме відповідачу належать номер телефону [NUMBER] та банківська карт № [NUMBER] . Тобто суду із наявних у справі доказів не можливо встановити, що саме відповідач, а не інші особа, підписував за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитний договір. Позивачем не надано доказів, що після направлення ТОВ "Мілоан" за платіжним дорученням грошові кошти 5000,00 грн взагалі були зараховані на банківську карту. Судом на підставі відповіді АБ "УКРГАЗБАНК" встановлено, що банківська карта № [NUMBER] на ім`я відповідача відповідача взагалі не емітувалася. З цього слідує, що відповідач не міг отримати кредитні кошти на вказану кредитну карту, яка зазначена у платіжному дорученні. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості (серед іншого й платіжне доручення), не є підтвердженням виконаних банківських операцій. З поданих до суду доказів неможливо встановити взагалі факт укладення кредитного договору беззаперечно із відповідачем. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, надані позивачем платіжне доручення (без відповідного документу про успішне зарахування грошових коштів) витяг з реєстру боржників та розрахунок боргу не є доказом розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним кредитним договором. З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.144 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed