Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

09 жовтня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 17.09.2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] було укладено заяву- договір №TDB.2021.0002.27044 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank,\~який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com, та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, сторони погодили і клієнт своїм підписом підтвердив, що ця Заява - договір, Договір з Додатками (в тому числі, Тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний Договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так i в інших частинах Договору (пп. 1 п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Також Клієнт своїм підписом підтвердив, що з усіма умовами Договору (з урахуванням публічної частини Договору, яка розміщена на офіційному сайті Банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (пп. 3 п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Банк свої зобов`язання перед клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку позичальника станом на 03.09.2024 року у позичальника сформувалась заборгованість перед банком в розмірі 31692,98 грн, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі простроченої) 10420,98 грн та заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочених) 21272,00 грн. 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, на підставі чого ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких є право вимоги до відповідача за кредитним договором № №TDB.2021.0002.27044 від 17.09.2021. 27.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов якого до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до боржника за кредитним договором № TDB.2021.0002.27044 від 17.09.2021. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс», а в подальшому - ТОВ «ФК Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Мегабанк» станом на день відступлення права вимоги - 03.09.2024 року. ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ»заборгованість у загальному розмірі 31692,98 грн, судовий збір в сумі 2422,40 та оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11200,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в заяві адресованій суду просила проводити розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивачем не подано детального розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, а сума заборгованості ніяким чином не обґрунтована. Просила в задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу також відмовити в повному обсязі, оскільки сума даних витрат є навмисно завищеною та не відповідає складності витрат. Відзиву відповідач не подала. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 23\~вересня 2021\~року [PERSON] \~підписала Заяву\~-\~Договір (індивідуальну\~частину)\~№TDB.2021.0002.27044\~від 17.09.2021\~про приєднання\~до Договору\~про комплексне\~банківське обслуговування\~фізичних осіб\~щодо карткових\~продуктів todobank\~та 17.09.2021\~підписала паспорт\~споживчого кредиту.Відповідно до п.1 Кредитного договору підписанням цього договору позичальник беззастережно та безвідклично підтверджує прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції (оферти) АТ «Мегабанк» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк»: www.megabank.ua. Згідно п. 2 Кредитного договору банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № [NUMBER] (у доларах США), № [NUMBER] (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну катрку міжнародної платіжної системи Visa International Gjld Rewards миттєвого випуску. Картка є власністю банку. Згідно п. 4 Кредитного договору банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових оперцій та видачі йому готівки на суму, що не перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії 200000,00 грн, строк кредиту 12 місяців, тип кредиту кредитна лінія, мета кредиту споживчі цілі, базова процентна ставка 56 відсотків річних. Відповідно до п.8 строк дії договору: набирає чинності з моменту підписання заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання вважається продовженим на той же строк на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору не обмежена (а.с.56-57, 59-60). Таким чином,\~перед укладанням цього договору [PERSON] ознайомилася з даними правилами, їх зміст був для неї зрозумілим та вона зобов`язалася неухильно їх дотримуватися про що свідчить її підпис на цьому Договорі. Окрім того, про обізнаність відповідача щодо тарифів та сукупної вартості кредиту свідчить власноручно підписаний [PERSON] в Паспорті кредиту від АТ «Мегабанк» від 17.09.2021 року. Згідно довідки про відкриття рахунків, [PERSON] 17.09.2021 відкриті поточні рахунки [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.58). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ Відповідно до виписки Полтавського ЦРВ АТ МЕГАБАНК вбачається, що 24.09.2021 здійснено переказ коштів в сумі 10595,00 грн на картковий рахунок за договором №TDB.2021.0002.27044 від 17.09.2021 по клієнту [PERSON] (а.с.52). Таким чином, судом встановлено, що АТ «Мегабанк» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. 03.09.2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» укладено Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за Кредитним договором №TDB.2021.0002.27044 від 17.09.2021, укладеним з\~\~ [PERSON] (а.с. 13-17, 62). 27.12.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК Єврокредит» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників (а.с.11-15). Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло і право вимоги за Кредитним договором №TDB.2021.0002.27044 від 17.09.2021 до відповідача в розмірі 31692,98 грн (а.с. 40). Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №TDB.2021.0002.27044 від 17.09.2021. Згідно довідки-розрахунку за кредитним договором № TDB.2021.0002.27044 від 17.09.2021 станом на 03.09.2024, заборгованість [PERSON] становить 31692,98 грн, що складається з заборгованості за основним боргом 10420,98 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 26963,02 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими квідсотками 21272,00 грн (а.с.39). Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст.1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 525\~ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем не додано детального розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, а сума заборгованості ніяким чином не обґрунтована. Надаючи оцінку вказаному твердженню суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Разом з тим, як встановлено судом, відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти на спростування розрахунку, наданого позивачем, не надала доказів виконання зобов`язання за кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку (а.с.41-53) є належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно отримання відповідачем кредитних коштів та неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу та сплати відсотків у встановленому договором розмірі не надала, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 31692,98 грн, що складається з 10420,98 грн - заборгованості за кредитом (в тому числі простроченої), 21272,00 грн заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочених), тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 2456 від 07.10.2025 (а.с.65). Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, адвокатське об`єднання «АЛЬЯНС ДЛС» надавало правничу допомогу ТОВ «ФК Єврокредит» та (а.с.23-26); відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12135281 від 14.08.2025 вартість наданих послуг становить 11200,00 грн (а.с.61). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою. При підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав. За таких обставин, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 11200,00 грн є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 7000,00 грн.

Outcome: approved