Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У січні 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання коштів у позику №1956925 від 26.05.2021 року в розмірі 32460,00 грн. та судовий збір. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 26.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику № 1956925 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 08.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест України» було укладено Договір факторингу № 1-08022022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест України» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест України» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до вказаного реєстру ТОВ «Росвен Інвест України» набуло права вимоги до відповідача в сумі 32 460,00 грн, з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 22 460 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із чим позивач просить позов задовольнити з підстав викладених ньому. Ухвалою від 24.02.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення, які містили копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, направлялись за місцем проживання відповідача, зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак повернулись до суду з відміткою про неотримання їх відповідачами з причин закінчення встановленого терміну зберігання. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень щодо суті спору, а також заяв про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи, або ж повідомлення про адресу іншого місця проживання, від відповідача на адресу суду не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 1956925 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно із пунктами 1.1 - 1.3 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначеним цим договором. Строк кредиту 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п.1.4.1. договору, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,90 % в день і застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п.4.1. договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.2. договору. Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 24079,41 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 15 700,00 грн. (п.1.6.1). Договір підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, а також додаток № 1 до договору, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. 08 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №1-08022022.Відповідно до умов даного договору клієнт як первісний кредитор відступив право вимоги фактору як новому кредитору, зокрема за договором про надання коштів на умовах позики від 26.05.2021 року № 1956925 . Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до цього договору заборгованість відповідача становить у розмірі 32460,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 22 460,00 грн - заборгованість за відсотками. Як вбачається із п.п. 3.1.3 п. 3.1 Договору факторингу право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування грошових коштів в повному обсязі в розмірі , визначеному в п.2.5 Договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. За змістом п. 4.1 Договору факторингу сторони домовились, що ціна продажу складає 1 958 855,44 грн. Відповідно до п.4.2 Договору новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну продажу шляхом перерахування грошових коштів, що дорівнює ціні договору, визначеному в п.4.1 Договору протягом 2-х банківських днів з дати підписання сторонами цього Договору. Факт проведення проведення повного розрахунку між первісним та новим кредитором підтверджується платіжною інструкцією № 8368 від 09.02.2022 року на суму 1 958 855,44 грн. Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦК України. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконав належним чином, та надав кредит у розмірі 10 000,00 грн шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується паспортом споживчого кредиту, листом про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору № 1956925 від 26.05.2021 року ТОВ «Лінеура Україна». Після отримання кредитних коштів відповідач не виконав зобов`язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Згідно поданого розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором становить з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 22 460 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.ть за відсотками. Відтак, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за Договором сума заборгованості з боку відповідача становить 32 460,00 грн. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення грошових коштів за кредитним договором підлягає задоволенню. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved