Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь, на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2027. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.11.2003 по 11.05.2018 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Сумській філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 262 правоохоронна діяльність. Форма здобуття освіти денна (з оплатою вартості навчання на договірних засадах, стипендію не отримує). Вартість навчання на місяць складає 2528 грн. Термін навчання по 30.06.2027. Донька знаходиться на утриманні позивача, несе витрати на придбання кожного місяця: навчально-методичних посібників, зошитів, канцелярії 700 грн.; засобів особистої гігієни 500 грн.; харчування 6000 грн.; одяг, взуття 800-6000 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є непрацездатним (а.с. 19-22). Відзив на позов не надходив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] з 27.09.2007 (а.с. 42). В силу вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 40). При цьому суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 25.03.2025 у справі №706/208/15-ц (61-11296св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21, від 29 січня 2025 року у справі №752/5046/22, 05 лютого 2025 року у справі №128/240/20 (провадження №61-10183св24). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 16 жовтня 2025 року позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання була залишена без руху (а.с.15) Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.34). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 10). Довідкою №291 від 02.09.2025 підтверджується, що [PERSON] , дійсно є студенткою 2-го курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність (наказ про зарахування від 19.08.2024 №566). Форма здобуття освіти денна (з оплатою вартості навчання на договірних засадах, стипендію не отримує). Вартість навчання на місяць складає 2528 грн. Термін навчання 2 роки 10 міс. (02.09.2024 30.06.2027) (а.с.8) Згідно витягу з реєстру Конотопської територіальної громади та відповідно до копії паспорту, місце реєстрації, [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] (а.с.11,12) Відповідно до довідки щодо реєстрації особи в Державному реєстрі фізичних осіб-платника податків [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.32) Згідно витягу з реєстру Конотопської територіальної громади та відповідно до копії паспорту, місце реєстрації, [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] (а.с.5,9) V. Норми права. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст.\~182\~СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 183 СК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). VI. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і приходить до висновку про часткове задоволення позову. Та обставина, що [PERSON] , продовжуючи навчання, потребує матеріальної допомоги, доведена належними і допустимими доказами. Водночас суд враховує, що і позивач, і відповідач мають рівний обов`язок щодо утримання доньки. Остання згідно довідки навчального закладу знаходиться на денній формі навчання, з оплатою вартості навчання на довірених засадах, стипендію не отримує (а.с. 8) і проживає з матір`ю, в заяві до суду підтримав позовні вимоги матері про стягнення аліментів на його користь (а.с. 45). Суд зауважує, що в силу вимог ч.3 ст. 183 СК України спосіб стягнення аліментів (в твердій грошовій сумі чи в частці) визначається стягувачем (особою, котра звертається з позовом про стягнення аліментів), тобто із тим з батьків, з ким проживає дитина. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надала доказів на підтвердження свого майнового стану та стану відповідача і не клопотала перед судом про витребування таких доказів. З урахуванням часу звернення до суду, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги передбачений\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»\~прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2025 3028 гривень. Також суд враховує рівність обов`язку батьків, оскільки не лише батько, але й мати має обов`язок матеріально утримувати дітей. Позивачем необґрунтовано заявлений розмір аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, як і не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі. Суд зауважує, що заявлений розмір аліментів 1/3 є обов`язковим у разі видачі судом наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до ч.5 ст. 183 СК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини його заробітку, починаючи з 14 жовтня 2025 року (а.с. 1) і до 30 червня 2027 року (а.с.31). Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial