Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Заявник в інтересах якого діє адвокат Столяр О.М., звернувся в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , строком на шість місяців, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , просить визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на останню відповідні обов`язки, зокрема: - заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання із постраждалою особою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатись до постраждалої особи [PERSON] на 200 метрів до місця його проживання; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] є його онукою, яка проживає разом із ним за адресою [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] протягом останніх років вчиняє домашнє насильство відносно свого дідуся, зокрема здійснює психологічний тиск на нього, який проявляється в погрозах різного характеру, у тому числі й погрозах застосування фізичного насильства, залякування, приниження й образ нецензурною лайкою, постійно вчиняє сварки та скандали, причиною яких можуть слугувати будь-які незначні приводи, особливо, коли остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час. На неодноразові зауваження та прохання заявника не чинити відносно нього психологічний та моральний тиск, так як він є особою похилого віку та будь які прояви морального насильства в його сторону несуть негативний вплив на його здоров`я та самопочуття, проте заінтересована особа на дані прохання не реагує. \~ \~ \~ \~ У зв`язку із зазначеною систематичною та протиправною поведінкою [PERSON] , заявник змушений був неодноразово звертатись до працівників поліції внаслідок чого відносно [PERSON] було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, які в подальшому були розглянуті судом та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, зважаючи на систематичне моральне та психологічне насильство яке вчинялось відносно заявника, щодо заінтересованої особи винесено терміновий заборонний припис Серії АА №473509. Згідно з яким, 16.09.2025 року близько 15 год. 25 хв. .\~ [PERSON] \~перебуваючи за\~адресою свого\~проживання у [ADDRESS] , вчиняла домашнє насильство відносно свого дідуся, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, ображала останнього нецензурною лайкою, чинила відносно нього психологічний і моральний тиск, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю. Даний припис був винесений строком на 10 діб починаючи з 17 год. 30 хв. 16.09.2025 року по 17 год. 30 хв. 26.09.2025 року. Проте зазначеної протиправної поведінки заінтересована особа [PERSON] не припинила та продовжує систематично вчиняти. А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернувся до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити. Ухвалою судді\~Личаківського\~районного суду\~м.Львова\~від 10.11.2025\~року заяву\~прийнято до\~розгляду,\~а провадження\~по справі\~відкрито. Призначено судове засідання з повідомленням (викликом) осіб. Представник заявника адвокат Столяр О.М. та заявник [PERSON] в судовому засіданні подану заяву та заявлені в такій вимоги підтримали та просили задовольнити. Крім того,\~заявник в\~судовому засіданні\~пояснив,\~що заінтересована\~особа [PERSON] є його онукою, коли остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем їхнього спільного проживання, систематично вчиняє відносно нього домашнє насильство, яке полягає у психологічному та моральному тиску, ображанням, принижуванням, скандалами. Дії його онуки мають систематичний характер, на зауваження, профілактичні бесіди з працівниками поліції та інші заходи впливу остання не реагує. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечила та просила в задоволенні такої відмовити. Зазначила, що алкогольної напої вживає, однак жодних конфліктів із дідусем не має, морального та психологічного тиску на нього не здійснює. Заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованої особи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п.4 ч.2\~ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями\~ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення\~Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях". Згідно із\~ч.3\~ст.\~26\~ Закону\~України\~«Про\~запобігання та\~протидію\~домашньому\~насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18). Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дідом [PERSON] . Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник [PERSON] обгруновує вмотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа [PERSON] систематично вчиняє стосовно нього домашнє насильство психологічного та морального характеру. На зауваження діда, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, винесені термінові приписи, складені протоколи про адміністративні правопорушення та прийняті судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність. У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, \~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису. Оцінюючи вмотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою [PERSON] відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним. Згідно долученної заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису стосовно кривдника від 16.09.2025 року Серії АА №473509, виданого відносно [PERSON] , [INFO] , строком на 10 діб починаючи з 17 год. 30 хв. 16.09.2025 року по 17 год. 30 хв. 26.09.2025 року. Так як остання перебуваючи за місцем свого проживання у [ADDRESS] , о 15 год. 25 хв. перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння вчинила відносно свого дідуся [PERSON] домашнє насильство, зокрема, ображала останнього нецензурною лайкою. Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2023 року у справі №463/5463/23 (провадження №3/463/1715/23 [PERSON] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 18.06.2023 року домашнього насильства психологічного характеру відносно свого дідуся [PERSON] , зокрема, яке полягало у словесних образах та висловлюваннях нецензурною лайкою відносно останнього). Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 18.11.2025 року у справі №463/9289/25 (провадження №3/463/1818/25 [PERSON] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 16.09.2025 року психологічного та економічного домашнього насильства відносно свого дідуся [PERSON] , яке полягало у словесних образах, вимаганням коштів, криками). Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви. Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців. А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.

Outcome: approved