Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( стара назва: [ADDRESS] ); - земельну ділянку, площею 0,1000га (кадастровий номер: 1413300000:01:014:0298) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( стара назва: [ADDRESS] ); - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку, площею 0, 2767 га ( кадастровий номер: 1423085400:01:000:0003) для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (стара назва: [ADDRESS] ). Скасувати обтяження: заборона на нерухоме майно № 1571915 від 25 грудня 2004 року 08:51:14, яке зареєстровано Лиманською державною нотаріальною конторою щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання, 3676-25, 25.12.2004, Краснолиманська державна нотаріальна контора, та вилучити з архівної складової Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис про обтяження. Скасувати обтяження: заборона на нерухоме майно № 1571918 від 25 грудня 2004 року 08:54:09, яке зареєстровано Лиманською державною нотаріальною конторою щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання, 3676-25, 25.12.2004, Краснолиманська державна нотаріальна контора, та вилучити з архівної складової Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис про обтяження. Скасувати обтяження: заборона на нерухоме майно № 1571926 від 25 грудня 2004 року 09:01:52, яке зареєстровано Лиманською державною нотаріальною конторою щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання, 6007, 25.12.2004, Краснолиманська державна нотаріальна контора, та вилучити з архівної складової Державного реєстру речових прав на нерухоме майновідповідний запис про обтяження. Скасувати обтяження: заборона на нерухоме майно № 1571930 від 25 грудня 2004 року 09:04:39, яке зареєстровано Лиманською державною нотаріальною конторою щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання, 6007, 25.12.2004, Краснолиманська державна нотаріальна контора, та вилучити з архівної складової Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис про обтяження. В обґрунтування позову зазначає, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1972 року. 25.12.2004 [PERSON] уклала з [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] отримала у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 1000 кв.м., та земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 1000 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] .Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської держаної нотаріальної контори Семеновою І.М., зареєстровано в реєстрі за №133. Накладено заборону відчуження на зазначене в договорі майно, про що зроблено запис в реєстрі №6008. 26.10.2009 року договір було зареєстровано КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янська в Державному реєстрі правочинів за №404524. Окрім того, 25.12.2004 [PERSON] уклала з [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] отримала у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 2767 кв.м., та земельну ділянку, для ведення особистого підсобного господарства, площею 0, 2767 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської держаної нотаріальної контори Семеновою І.М., зареєстровано в реєстрі за №134. Накладено заборону відчуження на зазначене в договорі майно, про що зроблено запис в реєстрі №6009. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . 19.03.2020 року Лиманською державною нотаріальною конторою Донецької області заведена спадкова справа №62/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , останнє місце проживання якої було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем за законом є її чоловік [PERSON] , [INFO] . Інші заяви про прийняття спадщини та відмову від спадщини до Лиманської державної нотаріальної контори не надходили. 26 жовтня 2024 року до [PERSON] , державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори, виконуючої обов?язки Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області, звернувся [PERSON] , з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою в.о. Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області, державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Мигаль О.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (стара назва: [ADDRESS] ), земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (стара назва: [ADDRESS] ), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (чотири). Відмова нотаріуса обумовлена тим, що [PERSON] не надав нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно та наявну заборону на відчуження. Тому позивач вимушений звертатися до суду, оскільки на теперішній час не існує іншого способу для визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті його дружини. Ухвалою суду від 30.06.2025 року справу було прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.09.2025 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, але його представник надіслала заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1972 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] . 25.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] отримала у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 1000 кв.м., та земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 1000 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.5.11. вказаного договору право власності на земельну ділянку і житловий будинок у набувача виникає з моменту державної реєстрації договору. Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської держаної нотаріальної контори Семеновою І.М., зареєстровано в реєстрі за №133. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів за №563872 вказаний договір було зареєстровано 25.12.2004 року. 25 грудня 2004 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою I.М., на підставі статті 73 Закону України "Про нотаріат", у зв?язку з посвідченням договору довічного утримання, накладено заборону відчуження зазначених у договорі земельної ділянки і житлового будинку, належних гр. [PERSON] , до припинення договору довічного утримання, про що зроблено запис в реєстрі №6008. Також судом встановлено, що між 25.12.2004 [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, відповідно до якого спадкодавець [PERSON] отримала у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 2767 кв.м., та земельну ділянку, для ведення особистого підсобного господарства, площею 0, 2767 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.5.11. вказаного договору право власності на земельну ділянку і житловий будинок у набувача виникає з моменту державної реєстрації договору. Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської держаної нотаріальної контори Семеновою І.М., зареєстровано в реєстрі за №134. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів за №563901 вказаний договір було зареєстровано 25.12.2004 року. 25 грудня 2004 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою I.М., на підставі статті 73 Закону України "Про нотаріат", у зв?язку з посвідченням договору довічного утримання, накладено заборону відчуження зазначених у договорі земельної ділянки і житлового будинку, належних гр. [PERSON] , до припинення договору довічного утримання, про що зроблено запис в реєстрі №6009. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.12.2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №860. 19.03.2020 року Лиманською державною нотаріальною конторою Донецької області заведена спадкова справа № 62/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцем за законом є її чоловік [PERSON] , [INFO] . Інші заяви про прийняття спадщини та відмову від спадщини до Лиманської державної нотаріальної контори не надходили. Постановою в.о. Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області, державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Мигаль О.О. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (стара назва: [ADDRESS] земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (стара назва: [ADDRESS] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Із відмови нотаріуса встановлено, що [PERSON] помер [INFO] і договори довічного утримання припинили свою дію внаслідок смерті відчужувача. Відмова нотаріуса обумовлена тим, що [PERSON] не надав нотаріусу оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно та у зв`язку із наявною забороною на відчуження. Таким чином, предметом позову є право позивача як спадкоємця на спадкове майно що залишилось після смерті його дружини, яке отримане нею у власність на підставі договорів довічного утримання. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1, 2ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що позивач є чоловіком спадкодавця , а тому є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї дружини, який не пропустив строк на прийняття спадщини та звернувся до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач просить визнати в порядку спадкування право власності на нерухоме майно, що не відноситься до прав особи, які не входять до складу спадщини, відповідно до ст.1219 ЦК України. Перевіряючи, чи належало спірне майно спадкодавцю на праві власності на момент відкриття спадщини , що виникло на підставі договорів довічного утримання. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений 25.12.2004 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за №6007 та договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений 25.12.2004 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за №6007. Вказані договори були припинені у зв`язку зі смертю відчужувача [PERSON] . Майно, зазначене у договорах довічного утриманння, а саме : будинок за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянку, площею 0,1000 га (кадастровий номер: 1413300000:01:014:0298), будинок за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянку, площею 0, 2767 га ( кадастровий номер: 1423085400:01:000:0003) перейшло у власність [PERSON] . Так, відповідно до ст.\~744\~ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст.\~748\~ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.\~\~ Відповідно до ч. 3, ч. 4\~ст. 334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. У відповідності до п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 19 цього Закону, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду.\~\~ Відповідно до ч. 2. ст.\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» , права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Частина 3\~ст. 3 вказаного Закону\~передбачає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Так, судом було встановлено, що після укладення договорів довічного утримання від 25.12.2004 року, [PERSON] , набула право власності на спірне нерухоме майно за договорами довічного утримання, яке було зареєстроване у встановленому законом порядку. Згідно зі статтею 73 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в установленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору. До смерті відчужувача набувач не має права продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання, укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання, не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача. Суд переконався що на момент смерті спадкодавця договори довічного утримання були припинені внаслідок смерті відчужувача [PERSON] . Так, нотаріусом перевірено та встановлено, що відчужував за договором довічного утримання помер до смерті набувача за цими договорами. Таким чином, судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] спірне нерухоме майно , яке вона отримала за договорами довічного утримання від Бірюкова увійшло до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті і відпали підстави для заборони відчуження майна внаслідок смерті відчужувача [PERSON] . А тому позивач в порядку спадкування набув право власності на зазначене майно в порядку спадкування. Перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно є відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, які були втрачені під час воєнних дій. Разом з тим, судом перевірено наявність зареєстрованого за спадкодавцем права власності на це майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому право позивача на отримання права власності на це майно в порядку спадкування підлягає поновленню. Згідно п. п. 5.1 п. 5 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні, крім іншого, повідомлення кредитора про погашення позики; або за рішенням суду. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, наявність заборони на відчуження є необґрунтованим обмеженням права позивача як власника. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] у встановлений строк звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] . Інші спадкоємці, крім позивача, відсутні. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спірне нерухоме майно та скасувати обтяження на майно.

Outcome: approved