Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

у серпні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «НАСК «Оранта», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування та матеріальної шкоди. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/17851/25 між суддями від 25 серпня 2024 року, матеріали позовної заяви передано в провадження судді Шаповалової К.В. Фактично справу було передано судді 27 серпня 2025 року. 03 вересня 2025 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 04 вересня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява у новій редакції. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 травня 2025 року в м. Дніпро водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ» [NUMBER] , порушив вимоги ПДР України та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної пригоди належний позивачу транспортний засіб автомобіль «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень, а його власник відповідно матеріального збитку. Постановою Соборного районного суду м. Дніпра від 18 червня 2025 року у справі № 201/6341/25, була встановлена вина водія [PERSON] у скоєній ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця автомобіля «ЗАЗ» днз [NUMBER] , застрахована страховою компанією «ОРАНТА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності водіїв № 223432590 (страхова сума за збиток спричинений майну 160 000 грн., франшиза 0 грн.) На підставі ст. 36 Закону представник позивача надав страховику заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив напрямок страхової виплати безпосередньо на СТО ТОВ «ОЛЛФІКС», де проводився ремонт пошкодженого ТЗ. Як свідчить Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ № 64-06.25 від 11 липня 2025 року складений на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача, з урахування зносу становить 30 880,18 грн. (без ПДВ) та без урахуванням зносу на замінні складники 40 085,59 гривень (без ПДВ). Разом із цим, 15 липня 2025 року на рахунок СТО ТОВ «ОЛЛФІКС» від страхової компанії надійшли кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 18 499,12 грн., що не відповідає дійсному оціненому розміру шкоди. З огляду на те, що згідно проведеної оцінки вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача з урахуванням зносу становить 30 880,18 грн., враховуючи виплачену страховиком частину відшкодування, розмір страхового відшкодування, що має бути доплачений відповідачем 1 складає: 30 880,18 грн. - 18499,12 грн. = 12 391,06 грн. Крім цього, ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як свідчить Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ № 64-06.25 від 11 липня 2025 року, складений на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача, з урахування зносу становить 30 880,18 грн. (без ПДВ) та без урахуванням зносу на замінні складники 40 085,59 гривень (без ПДВ). Отже, розмір спричиненої матеріальної шкоди, який в порядку ст. 22, 1192, 1194, 1166, ЦК України не відшкодовується страховиком та покладається безпосередньо на винну в ДТП особу - [PERSON] становить 9 205,41 грн: 40085,59 гривень (вартість ремонтних робіт ТЗ позивача без урахування зносу) - 30 880,18 гривень (відповідальність страховика). Окрім того, позивач просить суд стягнути із відповідачів пропорційно заявленим позовним вимогам на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 970 грн. (із відповідача 1 - 556,54 грн., та із відповідача 2 - 413,46 грн. відповідно), витрати на проведення оцінки вартості пошкодженого майна в розмірі 6 000 гривень (із відповідача 1 - 3 442, 52 грн. , та із відповідача 2 - 2 557,48 грн. відповідно), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень (із відповідача 1 - 5 737,54 грн. , та із відповідача 2 - 4 262,46 грн. відповідно). 11 вересня 2025 року до суду від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур надійшли відомості про те, що [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . У період часу з 8 вересня по 15 вересня 2025 року включно суддя перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання 15 жовтня 2025 року о 10:00 год. 06 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив ПАТ НАСК «Оранта», у якому відповідач зазначив наступне. ПАТ НАСК «Оранта» було замовлено звіт № 69-D/17/16 від 30 вересня 2025 року про визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (без ПДВ), експертом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 24 515, 16 грн. Відтак, ПАТ HACK «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 24515,16 грн. Відповідно до звіту страховика вартість деталей по позиціям калькуляції - 2583 облицювання бампера з- -866102R600 - 10600.00. Відповідач зазначив, що ним після відкриття провадження у справі було виплачено позивачу доплату до страхового відшкодування у розмірі 6016,04 грн. Страховик не може нести більшу відповідальність ніж передбачена (ЗУ № 1961-IV, стаття 22, 29,36.2), а саме, відновлювальний ремонт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, зменшеного на суму визначеного відповідно до законодавства податку додану вартість, тобто 30 880,18 грн. Тобто ураховуючи вже сплачені суми страхового відшкодування заявлена сума доплати до суми страхового відшкодування не повинна перевищувати 6365,02 грн (30880,18-18499,12 - 6016,04=6365,02 ). Щодо звіту наданого позивачем: обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на висновок експерта № 64-06.25від 11.07.2025 року, де визначено вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу (без ПДВ) - 30 880,18 грн та вартість матеріального збитку - (з ПДВ) - 31 721,81 грн. Різниця між вартістю визначеною експертом позивача та відповідача складає 6365, 02 грн та полягає у наступному: у ремонтній калькуляції наданої позивачем, а саме у розділі "Запасні частини" зазначена запасна частина - 2644- Буфер 3 - вартістю 2700,70 грн, про пошкодження не було зафіксовано у протоколі огляду наданого позивачем та у протоколі огляду HACK «ОРАНТА».У ремонтних калькуляціях позивача та відповідача, а саме у розділі Запасні зазначаються різні ціни: у позивача - станом на 18.06.2025 року, а у відповідача станом на 18.04.2025 року. Також у ремонтних калькуляціях позивача та відповідача, а саме у розділі І вартість робіт береться різна кількість нормо-годин, із позначкою "*", що означає: введені вручну користувачем. У позивача кількість годин на ремонт значно більша. Щодо відшкодування витрат за складання звіту, відповідач-1 зазначає наступне: згідно статті 34.3. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею - Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).Страховиком виконано свій обов`язок та направлено представника у 10 денний строк, 16.06.2025 було написано заяву позивачем (про ДТП 10.05.2025 року) та 27.06.2025 року був складений протокол огляду та на основі нього Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту, тобто правових відшкодування витрат на проведення експертизи позивачем, немає. Щодо відшкодування витрат, понесених на правничу допомогу, то відповідач зазначає, що заявлена сума витрат є завищеною та неспівмірною із складністю розгляду справи. Зважаючи на викладене, відповідач ПАТ НАСК «Оранта» просив суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог. 08 жовтня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Відповідач зазначив, що висновок оцінювача [PERSON] не може бути доказом у даній справі з підстав того, що складений 11 липня 2025 року, тобто, значно раніше ніж Звіт оцінювача [PERSON] за замовленням страхової компанії для визначення розміру страхового відшкодування та на момент складання такого висновку оцінювача [PERSON] страховиком ще розмір страхової виплати не визначався. Позивачем [PERSON] не надавалось доказів оскарження розміру відшкодування, яке було визначено та виплачено ПАТ НАСК «ОРАНТА». Відповідач вказує, що у позивача не було підстав для замовлення незалежної експертизи, оскільки у відповідності до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком було вчинено всі необхідні дії для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому відображені пошкодження автомобіля після ДТП, що унеможливлює прийняття звіту оцінювача [PERSON] , що складений 11 липня 2025 року, за належний доказ у цій справі, тоді як Звіт оцінювача [PERSON] №69-D/17/16 за замовленням страхової компанії складений 30.09.2025 p. та лише того дня визначено страхове відшкодування страховиком. Згідно Звіту на замовлення страховика ринкова вартість (С) досліджуваного КТЗ на дату оцінки складає: = 296721.5 грн. в т.ч. ПДВ, що навіть перевищує ринкову вартість досліджуваного КТЗ у Звіті оцінювача [PERSON] -286 939,00 грн. Згідно звіту на замовлення страховика вартість матеріального збитку завданого власнику майна HYUNDAI I30, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, кузов № [NUMBER] , внаслідок ДТП, складає: 27405.79 грн., з ПДВ на запасні частини та матеріали, зазначена сума була сплачена страховиком на рахунок ТОВ "ОЛЛФІКС", на ремонті у якого в той час знаходився пошкоджений транспортний засіб. Страхова компанія на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів забезпечила проведення у встановлений строк та у передбаченому законом та погодженому з позивачем порядку, за його участі, огляд пошкодженого транспортного засобу і оцінку шкоди та визначила розмір завданого матеріального збитку в розмірі 24515,16 грн, що відповідає розміру вартості матеріального збитку без ПДВ, встановленому висновком експертного автотоварознавчого дослідження №№69-D/17/16 від 30.09.2025 p. Зміст та форма висновку експертного товарознавчого дослідження, на підставі якого страховик визначив розмір страхового відшкодування, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159. Цей висновок складений з урахуванням даних про обсяг і характер пошкоджень, встановлених під час огляду належного позивачу автомобіля, з якими він погодився, про що свідчать його підпис у протоколі огляду транспортного засобу. Протокол (акт) огляду транспортного засобу складений страховиком, не містить жодних зауважень позивача щодо правильності та повноти проведеного огляду й належної фіксації його результатів, а представник ТОВ "ОЛЛФІКС" від підпису відмовився з тої причини, що вже був готовий Звіт оцінювача [PERSON] , якому було сплачено гроші. Доказів, які б свідчили про те, що після проведення такого огляду позивач наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна незалежним оцінювачем (експертом), Позивачем не надано, а відтак порядок проведення оцінки завданої шкоди страховою компанією не порушений. Позивач не звертався до ПАТ «НАСК «Оранта» щодо проведення додаткового огляду автомобіля у зв`язку з прихованими недоліками, а самостійно замовив звіт про оцінку вартості матеріального збитку в не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб, який є спеціальним законом у порівнянні із статями 317, 318 ЦК України. Положення пункту 8.5.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачають можливість корегування вартості ремонту за умови документального підтвердження відновлення транспортного засобу чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі колісного транспортного засобу підприємстві. З огляду на те, що розмір страхового відшкодування був встановлений страховиком належним чином і в установлені строки, відповідно до вимог Закону та Методики, відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку. Відповідач вказує, що позивач [PERSON] навмисно замовив свою експертизу за гроші, аби отримати неправомірну вигоду. З огляду на те, що страховик виплатив гроші на рахунок ТОВ "ОЛЛФІКС", то є підстави вважати, що авто відремонтоване. Зважаючи на висновки, викладені Верховним Судому постановах №522/15636/16-ц від 11 грудня 2019 року, №227/2996/16-ц від 11 грудня 2019 року, №668/7779/15-ц від 25 листопада 2019 року, винуватець ДТП повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, тоді як страхова компанія покриває лише розмір матеріального збитку. Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (до таких висновків прийшов Верховний Суду постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц та від 25 березня 2019 року у справі №591/3152/16-ц). Доказів вартості проведеного ремонту позивачем [PERSON] не надано. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на відновлення автомобіля, які б перевищували суму сплаченого позивачу страховиком відшкодування. Також, відповідач зазначає, що за даними з бази Головного Сервісного Центру МВС немає доказів того, що позивач є власником автомобіля HYUNDAI I30, реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, кузов № [NUMBER] , а це також означає те, що виплачених страховиком грошей вистачило на якісний ремонт та можливий продаж відремонтованого транспортного засобу. У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15 грудня 2020 року Суд зазначив, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Таким чином, відповідач зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також 08 жовтня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів, а саме - витребування від позивача акту виконаних робіт з ремонту транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , який був наданий йому ТОВ «ОЛЛФІКС». 13 жовтня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів, у якій представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Зазначив, що за приписами п 33.3 ст. 33 Закону №1961-IV (в редакції, що була чинна на дату виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). В свою чергу п. 34.2 ст. 34 Закону, страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Отже редакція профільного Закону станом на дату настання страхового випадку передбачала вичерпний перелік осіб, яких страховик має право залучати для огляду пошкодженого майна потерпілого, а саме лише або свого працівника, або експерта. Як свідчить долучена відповідачем 1 до відзиву копія протоколу (АКТУ) огляду транспортного засобу від 27.06.2024 року, він складений та підписаний гр. [PERSON] , який оглядав за направленням страховика пошкоджений ТЗ позивача. Разом із цим, сформований на офіційному веб ресурсі витяг з державних реєстрів оцінювачів та судових експертів підтверджує, що у вказаної особи відсутні необхідні кваліфікаційні повноваження, які б підтверджували його право на здійснення будь-яких автотоварознавчих оцінок, досліджень, розрахунків або експертиз. Матеріали справи також не містять доказів того, що [PERSON] є працівником страхової компанії. Відсутність з боку особи ( [PERSON] ), що була направлена 27.06.2024 року страховиком для огляду пошкодженого ТЗ позивача підтвердження його кваліфікації та належності до відповідача 1, як штатного працівника компанії, слугували підставою для відмови позивача у підписанні даного протоколу (АКТУ) огляду. Отже, з боку страхової компанії не виконані належним чином вимоги ст. 34 Закону (обов`язок страховика направити свого представника (працівника або експерта)). З огляду на те, що страховик у встановлений строк не направив для огляду пошкодженого транспортного засобу експерта або свого працівника, а огляд проводився особою без відповідної фахової підготовки та жодних документів в підтвердження наявності спеціальних знань в області товарознавчих оцінок та експертиз не надано (доказів цього матеріали справи не містять), посилання представника відповідачів на безпідставність дій позивача по залучення ним особисто оцінювача для огляду пошкодженого ТЗ є помилковим та спростовується вищенаведеним п. 34.4. ст. 34 Закону. Варто звернути також увагу суду, що згідно п.36.2 ст.36 Закону страховик приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування. Без будь-якого узгодження та проведення належної оцінки збитку, страховик сплатив 15.07.2024 року в страхове відшкодування лише розмірі 18 499,12 грн., що слугувало підставою для звернення до суду. У Звіті № 69-D/17/16 від 30.09.2025 року складеного оцінювачем [PERSON] зазначено, що оцінювач допускає без належної перевірки, що всі дані, надані замовником, повні та правдиві. Оцінювач не несе відповідальність за стан складових та агрегатів, що неможливо досліджувати в ході звичайного інспектування (чи зовнішнього візуального огляду). Оцінювач припускає відсутність яких-небудь схованих факторів, що впливають на оцінку вартості досліджуваного об`єкту, стан конструкцій, вузлів, елементів. Проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише викладеними припущеннями й обмежувальними умовами і представляють власне професійне судження оцінювача. Факт відсутності огляду пошкодженого ТЗ безпосередньо залученим страховиком оцінювачем, як це вимагає відповідна профільна Методика, також підтверджується безпосередньо долученим протокол огляду № 69-D/17/16 до вказаного дослідження від 30.09.2025 року без зазначення місця його проведення, дати, підписів учасників, що очевидно свідчить на недопустимість такого доказу та складання вказаного Звіту лише з наданих відповідачем 1 вихідних даних. Тобто, оцінювач [PERSON] , кий складав Звіт на замовлення страховика, особисто не оглядав об`єкт дослідження, а проводив оцінку на підставі протоколу огляду сторонньої особи (кваліфікація якої невідома та нічим не підтверджена), що є грубим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159), зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 (далі - Методика). Крім цього проведення дослідження через 1,5 року після ДТП додатково ставить під сумнів правильність та об`єктивність таких розрахунків. Вказані обставини вказують на неналежність на недопустимість такого доказу для визначення розміру спричиненої шкоди позивачу. Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 27 березня 2019 року по справі № 752/16797/14- ц (п.п. 44, 45) сформувала правовий висновок про неналежність такого доказу, як Звіт про оцінку майна, який особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб. Оскільки страховиком при визначені розміру страхового відшкодування взято за основу Звіт, який очевидно складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сторона позивача обґрунтовано вважає вказаний Звіт не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України. Щодо заперечень відповідача-1 з приводу розподілу судових витрат, позивач зазначає наступне: при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Для зменшення судових витрат необхідна одночасна наявність таких умов: по-перше клопотання сторони про таке зменшення, по-друге відсутність критерію «неминучості» необхідності таких витрат, по-третє очевидна невідповідність розміру таких витрат фактично наданим послугам, почетверте відсутність обґрунтованого розрахунку витрат та доказів їх оплати. Представник відповідача 1 у своєму відзиві зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу є не співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Враховуючи наявні у відповідача матеріали справи, вбачається, що предмет спору в цій справі не є складним, не містить жодних розрахунків, стосується лише одного епізоду спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, витребування додаткових доказів, обсяг і складність поданих процесуальних документів не є значними, а тому вважає, що сума в розмірі 10 000,00 грн. за надані послуги є необґрунтованою. Розмір вказаних судових витрат не перевищує загальновідому середню вартість юридичних послуг у м. Дніпрі, щодо надання професійної - правової допомоги у подібних справах, а посилання на їх не співрозмірність із предметом і складністю справи та клопотання до зменшення їх є очевидно не обґрунтованим, та вказує на суб`єктивне зневажливе ставлення представника відповідача до статусу адвокатської діяльності. Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими, та просить їх задовольнити у повному обсязі. 13 жовтня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він вказав, що представником позивача, окрім власної думки, не наведено доказів позбавлення оцінювача відповідної кваліфікації, або притягнення його до відповідальності за недостовірні або необ`єктивні висновки та його невідповідність вимогам чинного законодавства, а відтак наведені у відповіді твердження є надуманими, та такими, що не спростовують правильність розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, сказаної у Звіті Страховика та достатність виплаченої суми страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди. Оцінювач [PERSON] також не є судовим експертом, а є спеціалістом, який має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній сфері», спеціалізацію «Оцінка дорожніх транспортних засобів», як і оцінювач Страховика. Що стосується [PERSON] , який оглядав пошкоджений HYUNDAI I30, реєстраційний номер [NUMBER] , то він також є оцінювачем, директором "ТОВ Аварком Консалтинг" Вид діяльності Оцінювання ризиків та завданої шкоди, діє відповідно до чинного законодавства в цій сфері та при складанні Протоколу огляду був представником Страховика. Оскільки ПАТ НАСК «Оранта» порядок було додержано і порушень не було, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів неправильності або недійсності Звіту страховика тому відсутні підстави у задоволенні надуманих позовних вимог. 14 жовтня 2025 року до суду від відповідача ПАТ НАСК «Оранта» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача зазначив, що якщо позивач впевнений що звіт відповідача не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правовим актам з оцінки майна і має значні недоліки, потрібно було замовити рецензію. Також позивач наполягає, що їх експертиза вірна, а страховика - ні, оскільки огляд ТЗ проводив представник страховика, а не експерт, проте не спростовує того факту що, її клієнтом позивачем надано під підпис згоду на проведення огляду представником страховика і обрахунком в подальшому експертом, що узгоджується зі ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування ВНТЗ» [PERSON] , який проводив огляд пошкодженого транспортного засобу та склав протокол огляду від 27.06.2025 року є представником НАСК «ОРАНТА» та має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №166/21 від 04.03.2021 року (копія сертифікату №166/21 від 04.03.2021 року та посвідчення про підвищення кваліфікації додається). Суб`єкти оціночної діяльності, у яких закінчується термін дії сертифіката, та не відбулось змін у штатному складі оцінювачів, заявлених під час видачі такого сертифіката та у разі якщо кваліфікаційні свідоцтва (документи) таких оцінювачів є чинними, мають можливість автоматичного продовження дії такого сертифіката під час правового режиму воєнного стану. Окрім того, відповідач підтримав свої доводи щодо неправомірності стягнення коштів за проведення оцінки, які були викладені у відзиві на позов. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року було задоволено клопотання відповідача-2 та витребувано від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] інформацію про те, чи проводився ремонт автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] з метою усунення пошкоджень, що були спричинені транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, що мала місце 10 травня 2025 року у м. Дніпро. У разі факту проведення ремонту вказаного автомобіля - надати суду копію акту виконаних робіт з ремонту транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] . Судове засідання у справі відкладено на 11 листопада 2025 року на 14:30 год 05 листопада 2025 року до суду представником позивача було надіслано копію акту виконаних робіт з ремонту автомобіля № 34 від 22 липня 2025 року. 11 листопада 2025 року до суду від відповідача ПАТ НАСК «Оранта» надійшли письмові пояснення у справі, згідно яких представник відповідача зазначила, що ознайомившись із актом виконаних робіт зазначає наступне. Статтею 22.1. ЗУ (1961-IV), визначено, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до стаття 5 Суб`єкти оціночної діяльності ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Тобто ТОВ «ОЛФІКС» не є суб`єктами оціночної діяльності. НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 24515,16 грн відповідно до Звіту № 69-D/17/16 від 30.09.2025 року. Відповідно до статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту З ПДВ. Відповідно до листа Державної податкової адміністрації у м. Києві №7536/10/31- 606 від 20.07.2011 р. при виплаті страхових платежів безпосередньо потерпілим ПДВ не нараховується і окремим рядком не виділяється. Отже, для отримання доплати ПДВ, потерпілому для страховика потрібно надати акт виконаних робіт від контрагента платника ПДВ та доказ оплати цієї операції. Доказів оплати проведених ремонтних робіт (касово-розрахункових документів або платіжних інструкцій) у платника ПДВ, позивачем не надано, а отже на доплату (компенсацію ПДВ) потерпілий не має права. В акті виконаних робіт №34 від 22.07.2025 року не врахований коефіцієнт фізичного зносу, що зазначений у наданому як позивачем звіті так і відповідачем звіті. У наданому позивачем акті, а саме у розділі "Запчастини" до акту №34 від 22.07.2025 року, зазначено - буфер - вартістю 2300,00 грн, проте дане пошкодження не було зафіксовано у протоколі огляду наданого позивачем та у протоколі огляду НАСК «ОРАНТА. Отже, враховуючи вище викладене, підстави для стягнення заявлених позовних вимог з НАСК «ОРАНТА», відсутні. У судове засідання призначене на 11 листопада 2025 року з`явилися представник відповідача-1 та відповідач-2 (у режимі відеоконференцзв`язку); матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача-1 та відповідач-2 зазначили, що вони заперечують у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених ними у заявах по суті справи, та просили суд відмовити позивачу у їх задоволенні. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, заперечення відповідачів, викладені у відзивах на позов та надані ними у судових засіданнях, суд дійшов до наступного висновку. 10 травня 2025 року у м. Дніпрі по пр-ту Науки в районі будинку № 169 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів. Постановою Соборного районного суду м. Дніпра від 18 червня 2025 року у справі № 201/6341/25, була встановлена вина водія [PERSON] у скоєній ДТП. Постанова набрала законної сили. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. В силу статті 5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] була зарахована у ПАТ НАСК «Оранта» згідно полісу № 223432590 від 12 вересня 2024 року. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із пунктом 34.1 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial