Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

04 червня 2025 року ТОВ «Черкасиенергозбут», в інтересах якого діє представник за довіреністю Лук`яненко Владислав Васильович, звернулося до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 23118 грн, а також інфляційні втрати, три відсотки річних і судові витрати (вхідний №22034/25, а.с.2-7). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно абз. 3 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії»\~та додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території. Відповідно до п. 93 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього\~Закону, на всій території України. Згідно з абз. 2 п. 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі Правила, ПРРЕЕ), у межах території діяльності одного постачальника універсальних послуг або постачальника «останньої надії» не допускається здійснення діяльності іншими постачальниками універсальних послуг або постачальниками «останньої надії» відповідно. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку (п.1.2.8 ПРРЕЕ). Відповідно до пункту 7 Правил, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Таким чином, Правилами роздрібного ринку електричної енергії визначено загальне правило, за яким договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором, до якого приєднується споживач. Форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, є Додатком №6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 та відповідно опублікована в електронній формі на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням http://energozbut.ck.ua/pob.html. Згідно з п.1.1 вказаного договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України. Тобто, шляхом приєднання в тому числі вчиненням конклюдентних дій. Відповідно до ч. 3\~ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Частиною 3\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Як вказано позивачем у позові, відповідний договір на електропостачання в якості публічного договору приєднання опубліковано на офіційному веб-сайті ТОВ«Черкасиенергозбут». Наприкінці 2018 року початку 2019 року ТОВ «Черкасиенергозбут» через свій офіційний веб-сайт, та засоби масової інформації повідомляли про умови електропостачання та необхідність укладення відповідного договору, в т.ч. прийняття його умов (акцепту), шляхом вчинення конклюдентних дій (п. 2\~ст. 642 ЦК України). Інформація опублікована на сторінках в мережі «Інтернет» за адресою: -\~https://energozbut.ck.ua/news/29-schodo-postachannya-elektrichnoyi-energyi-pobutovim-spozhivacham-z-1-schnya-2019-roku.html («Щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам з 1 січня 2019 року» публікація від 13 грудня 2018 року) скорочене посилання - https://cutt.ly/rVkFELc; -\~https://energozbut.ck.ua/news/722-publichni-dogovori-pro-postachannya-elektrichnoyienergiyi.html («Публічні договори про постачання електричної енергії» публікація від 02 січні 2019 року). -\~https://energozbut.ck.ua/news/24-do-uvagi-pobutovih-ta-malih-nepobutovih-spozhivachv.html («До уваги побутових та малих непобутових споживачів!» публікація від «27»листопада 2018 року) скорочене посилання - https://cutt.ly/PVkGDpO. Вказаними вище конклюдентними діями в контексті акцепту договору є фактичне споживання електроенергії, відсутність письмової відмови від отримання послуг, оплата споживачем вартості такої спожитої електроенергії, що, в свою чергу, підтверджується роздруківкою балансу споживача (виписка по особовому рахунку) із відображенням даних із білінгової системи ТОВ «Черкасиенергозбут» щодо нарахованих обсягів та здійснених відповідачами платежів в рахунок оплати вартості спожитої електроенергії. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приєдналися до умов публічного договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеного на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут», шляхом споживання електричної енергії та оплати за спожиту електричну енергію. Як зазначає позивач у мотивувальній частині позовної заяви, ТОВ «Черкасиенергозбут» за об`єктом побутових споживачів відповідачів за адресою: квартира [ADDRESS] , відкрити особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п.4.12 Правил, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем а також в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Для забезпечення вимог абзацу першого пункту 13\~Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», з 01 січня 2019 року функції з розподілу електричної енергії (транспортування електричної енергії мережами оператора системи розподілу, експлуатація та ремонт ліній електропередач, підстанцій, припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, встановлення лічильників електроенергії та фіксація їхніх показів) покладено на ПАТ «Черкасиобленерго». Таким чином, з 01.01.2019 ПАТ «Черкасиобленерго» виступає в якості оператора системи розподілу та є розпорядником даних про обсяги спожитої електричної енергії споживачами, а ТОВ «Черкасиенергозбут» - як постачальник універсальних послуг, формує та виставляє споживачам платіжні документи на підставі даних комерційного обліку, отриманих від ПАТ «Черкасиобленерго». Як зазначає ТОВ «Черкасиенергозбут» у мотивувальній частині позовної заяви, останнє виконало взяті на себе зобов`язання з постачання електричної енергії за адресою об`єкта споживання електричної енергії, проте відповідачі, всупереч умовам публічного договору та Правил, не виконали взяті на себе зобов`язання і не здійснювали вчасно та у повному обсязі оплату спожитої електричної енергії. Так, відповідачі спожили за період з березня 2021 року по березень 2025 року включно електричної енергії обсягом 5451 кВт*год на загальну суму 23118 грн 00 коп, однак не оплатила її вартість. Таким чином, заборгованість відповідачів перед ТОВ «Черкасиенергозбут» за спожиту електричну енергію, за період з березня 2021 року по березень 2025 року включно, становить 23118 грн 00 коп. Відповідно до приписів ч.2 ст.625 ЦК України, на прострочену заборгованість відповідачів щодо оплати спожитої електричної енергії в сумі 23118 грн 00 коп нараховано інфляційні втрати в розмірі 611 грн 55 коп та 3% річних у розмірі 224 грн 71 коп. З метою досудового врегулювання спору, позивачем щомісячно надсилалися відповідачам платіжні документи для погашення заборгованості за використану електричну енергію, шляхом поміщення їх до поштової скриньки за об`єктом побутового споживача - відповідачів. Крім того, до відповідачів неодноразово здійснювались виїзди на адресу з ціллю повідомлення про наявну заборгованість за спожиту електричну енергію, а також надіслано вимогу про сплату боргу №19Ц-2603-2025 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про наявну заборгованість за спожиту електричну енергію, проте ними свідомо порушено взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги. Оскільки відповідачами не було в повному обсязі сплачено заборгованість за спожиту електроенергію, що виникла за період з березня 2021 року до березня 2025 року, тому позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 23 118 грн, інфляційні втрати у розмірі 611,55 грн, 3% річних у розмірі 224,71 грн та витрат на сплату судового збору в сумі 3028 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Черкасиенергозбут» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних втрат та 3% річних; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 30 хв 21 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.07.2025 розгляд справи був відкладений до 12 год 00 хв 26 серпня 2025 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26.08.2025 розгляд справи був відкладений до 11 год 00 хв 30 жовтня 2025 року. Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30.10.2025 розгляд справи був відкладений до 11 год 00 хв 20 листопада 2025 року. Представник позивача за довіреністю Лекіашвілі В.В., 20.11.2025 через канцелярію суду, подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував (вхідний №47064 від 20.11.2025). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання 20 листопада 2025 року о 11 год 00 хв не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без їх участі до суду не подали, відзиву до суду не направили (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим 20 листопада 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних втрат та 3% річних. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.04.2025, основним видом економічної діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» є торгівля електроенергією (а.с.34-38). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №428162605 від 22.05.2025 суд встановив, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності [PERSON] (1/2 частина, на підставі свідоцтва про на спадщину №2-3117 від 13.07.2010, що видане Другою черкаською державною нотаріальною конторою) та [PERSON] (1/2 частина, на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-3114 від 13.07.2010, що видане Другою черкаською державною нотаріальною конторою) (а.с.28). Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі\~ № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). \~Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особам, які ним володіють внаслідок державної реєстрації.\~ Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідок Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №11602/17000-01-10, 11601/17001-01-10 та 11629/16999-01-10 від 09.06.2025, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , починаючи відповідно з 16.11.2004 та 16.03.2007 і дотепер, а відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у період з 08.06.1993 до 07.04.2021 (а.с.45,46,47). Із копії листа Черкаської міської філії ПАТ «Черкасиобленерго» «Щодо підтвердження обсягів спожитої електричної енергії» від 01.05.2025, суд встановив, що означений об`єкт нерухомості, співвласниками якого є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , має єдиний особовий рахунок для фіксування споживання електроенергії, а саме: № [NUMBER] , оформлений на ім`я відповідача [PERSON] (а.с.29). З розрахунку по ОР №71010110362 суд встановив, що за період з березня 2021 року до березня 2025 року включно відповідачі мають заборгованість перед ТОВ «Черкасиенергозбут» за надану їм послугу з постачання електричної енергії у загальному розмірі 23118 грн, оскільки оплата означеної комунальної послуги відповідачами за означений період у часі взагалі не проводилась (а.с.22-24). Таким чином, із досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідачі є споживачами комунальної послуги з постачання електричної енергії, що їм надає ТОВ «Черкасиенергозбут» до об`єкту нерухомого майна (квартири [ADDRESS] ), власниками якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , і право проживання в якій має відповідач [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ). Також у судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг (постачання електричної енергії) між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) від оплати таких послуг. Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої\~статті 11 ЦК України\~про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду\~від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21). Крім того з розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р [NUMBER] суд встановив, що позивачем нараховано відповідачам, за період з 21.11.2024 до 02.06.2025, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 224,71 грн, та інфляційні втрати за період з 21.11.2024 до 02.06.2025, що становить 611,55 грн (а.с.26). Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 ст.9 Закону №2189 встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, відповідачі є споживачами комунальної послуги з постачання електричної енергії в розумінні положень Закону №2189, що їм надає ТОВ «Черкасиенергозбут» за вказаною вище адресою. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктами 30, 62, 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі Закон №2019) передбачено, що електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Згідно ч. 1\~ст. 4 Закону №2019, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.56\~Закону №2019,\~постачання\~електричної енергії\~споживачам здійснюється\~електропостачальниками,\~які отримали\~відповідну ліцензію,\~за договором\~постачання електричної\~енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Згідно п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі Правила), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання\~заяви-приєднання\~за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.. Відповідно до п. 7 Правил, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Пунктом 1.2.8. Правил передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6\~до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням: http://energozbut.ck.ua/pob.html (а.с.8-12). Згідно положень п.3.2.14 Правил, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які, станом на час виникнення заборгованості, були і продовжують бути співвласниками квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] , починаючи з 16.03.2007 і дотепер, є зареєстрованою місцем проживання в означеній квартирі, а відповідно мали право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, були споживачами комунальної послуги, що надається позивачем до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному розмірі не вносили плату за надану комунальну послугу з постачання електричної енергії, тому, згідно з розрахунком ТОВ «Черкасиенергозбут», мають солідарно сплатити заборгованість по оплаті комунальної послуги з постачання електричної енергії у розмірі 23118 грн (а.с.22-24). Вказаний розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідачів перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачами не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальної послуги з постачання електричної енергії за спірний період у часі, а також своїх контррозрахунків заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що виникла в зв`язку з неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати за отриману комунальну послугу. Крім того відповідачами не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у розрахунку по ОР №71010110362. Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач неналежно надавав комунальну послугу, або відповідачі відмовилися, у встановленому законодавством порядку, від отримання вказаної послуги. З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, що їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Черкасиенергозбут», в частині стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по сплаті комунальної послуги з постачання електричної енергії, підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем комунальної послуги з постачання електричної енергії, ним надана відповідна комунальна послуга відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як споживачам такої послуги до об`єкту нерухомості відповідно власниками та користувачем якого є відповідачі, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами, а відповідно і не спростовані відповідачами, а тому до стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» підлягає заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 23118 грн, що сукупно утворилася за період часу з 01.03.2021 до 01.04.2025. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке. Згідно ч.2\~ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 611,55 грн та 3% річних в сумі 224,71 грн у зв`язку з простроченням відповідачами оплати комунальної послуги з постачання електричної енергії. Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у чіткій відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідачів за надану послугу з постачання електричної енергії. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідачів щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що і позовна вимога про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої платіжної інструкції №14 від 03.06.2025 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача у рівних частках, тобто з кожного по 1009,33 грн. Суд, ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] та/або відповідач [PERSON] та/або відповідач [PERSON] звільнені від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved