Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів на користь дітей аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням суду від 25.04.2024 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю. Відповідачі відмовилися та самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не проживають зі своїми дітьми, не беруть участі у їх вихованні, не дбають про здоров`я і розвиток інтересів власних дітей, не цікавляться їхнім навчанням у закладі освіти. Враховуючи, що батьки дітей ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у їх вихованні, тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовом до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав. Представник позивача органу опіки та піклування Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просять їх задовольнити повністю. Також, у разі задоволення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідачів на користь особи, на піклування якої буде передано дітей, аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі половини заробітку (доходів) платника (а.с. 121). Відповідач[PERSON] у судове засідання не з`явилася, але попередньо надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу без її участі (а.с. 112). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 120). Представник третьої особи служби у справах дітей Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, попередньо надавши до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Також, у разі задоволення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідачів на користь особи, на піклуванні якої буде передано дітей, аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі половини заробітку (доходів) платника (а.с. 122). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8-12). Згідно акту про відвідування сім`ї [PERSON] та [PERSON] від 26.05.2023 року, батьки отримали попередження про насильство у родині та вживання алкогольних напоїв, надано термін для виправлення (а.с. 44) Згідно актів проведення оцінки рівня безпеки дитини від 15.04.2025 вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов`язків своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та не справляються зі своїми батьківськими обов`язками. Батько дітей проживає окремо від дітей. Мати дітей під час перевірки знаходилася в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 17-41). 15 квітня 2025 року виконавчим комітетом Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області було прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав (а.с. 42). Згідно висновку виконавчого комітету Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про доцільність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [PERSON] , селищна рада вважає за потрібне вилучити і тимчасово влаштувати дітей у сім`ї родичів, надати термін в три місяці на покращення умов проживання, працевлаштування, наведення ладу у будинку (а.с. 43). Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] вбачається, що при обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] в будинку брудно, речі розкидані, будинок потребує ремонту. В будинку відсутнє світло та водопостачання (а.с. 46). Згідно довідки-характеристики видної Затишанською селищною радою Роздільнянського району Одеської області № 433 від 01.10.2025 відносно [PERSON] вбачається, що сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . Сім`я перебуває під соціальним супроводом у фахівців соціальної роботи та стоїть на обліку сімей, що потрапили в складні життєві обставини. До сім`ї неодноразово здійснювалися виїзди комісій з представників селищної ради, служби у справах дітей, оскільки [PERSON] зловживає спиртними напоями та неналежно виконує свої батьківські обов`язки. [PERSON] не усвідомила свою негативну поведінку по відношенню до дітей і надалі продовжує зловживати алкогольними напоями, за рішенням служби у справах дітей, діти були вилучені з сім`ї та тимчасово передані на виховання до іншої родини. На даний момент [PERSON] проживає зі співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47). Згідно довідки-характеристики видної Торосівським старостинським округом Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 461 від 03.10.2025 відносно [PERSON] вбачається, що за час проживання в с. Торосове, Роздільнянського району Одеської області сім`я [PERSON] та [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони. [PERSON] , [PERSON] зловживали спиртними напоями, між ними часто виникали сварки, які приводили до насилля в сім`ї. Батько за виховання дітей вважав застосування сили, тому неодноразово було присутню побиття дітей. Такі відносини в сім`ї призвели до того, що їхній син, [PERSON] хотів покінчити життя самогубством через повішання. Сім`я мала чисельні приводи в поліцію. Всебічному розвитку, вихованню та навчанню дітей в сім`ї приділялось мало уваги. Сімейних традицій у сім`ї не спостерігалось (а.с. 48). Згідно характеристик Торосівської гімназії Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області відносно дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що батьки дітей не приділяли належної уваги дітям. Часто діти приходили до школи брудними. Діти пропускали навчання в школі без поважних причин. Мати постійно вживала спиртні напої. Батько постійно був на роботі в м. Одесі. Вихованням, навчанням та доглядом за своїми дітьми не займався. Продуктами харчування та матеріально не забезпечував, а кошти, які заробляв витрачав на свої потреби (а.с. 49-51). Згідно характеристик Затишанського ліцею Роздільнянського району Одеської області відносно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що батьки не приділяють належної уваги дітям. З 15 квітня 2025 року діти перебувають на тимчасовому проживанні у тітки - [PERSON] , яка створила належні умови для життя та навчання дітей. З цього часу відзначаються позитивні зміни: охайний зовнішній вигляд, регулярне відвідування освітнього процесу, повне забезпечення шкільним приладдям (а.с. 52-55). З листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 08.10.2025 року № 05/455 вбачається, що батьки [PERSON] та [PERSON] до центру з приводу стану здоров`я та профілактичного огляду за поточний період 2025 року не зверталися (а.с. 58). Відповідач [PERSON] , неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується копіями постанов Фрунзівського (нині - Захарівського) районного суду Одеської області (а.с. 59-67). Відповідач [PERSON] , неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КУ України, що підтверджується копіями вироків Фрунзівського (нині - Захарівського) районного суду Одеської області (а.с. 68-73). Згідно свідчень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] відмовилися та самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не проживають зі своїми дітьми, не беруть участі у їх вихованні, не дбають про здоров`я і розвиток інтересів власних дітей, не цікавляться їхнім навчанням у закладі освіти (а.с. 74-79). Відповідно письмових протоколів бесіди з дітьми від 06 жовтня 2025 року вбачається, що сім`я проживала в постійних сварках батьків, що негативно впливало на психіку дітей (а.с. 80-82). З фотознімків доданих до матеріалів справи вбачається, що в будинку де мешкала сім`я брудно, речі розкидані, діти не охайні (а.с. 83-90). Наказами служби у справах дітей Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області було продовжено тимчасове влаштування дітей до гр. [PERSON] , без позбавлення батьківських прав (а.с. 91-95). Рішенням виконавчого комітету Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 16 вересня 2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 96). Відповідно ч. 5 ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Затишашнської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , селищна рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по відношенню до їх дітей, що не суперечить і відповідає найкращим інтересам дітей (а.с. 97-98). Вирішуючи питання, щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, суд виходить з того, що за умовами ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судоми законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки і такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 141, 150, 151, 155, 157 та ст. 180 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний , духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Європейський суд з прав людини зауважує, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. З досліджуваних судом документів вбачається, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виховання своїх малолітніх дітей та виконанням своїх обов`язків. Не цікавляться долею своїх дітей, не приймають участі у їх вихованні, матеріально не забезпечують, не створюють необхідні умови для проживання, виховання своїх дітей. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги про позбавлення батьківських прав[PERSON] та [PERSON] , доведені, обґрунтовані, підтверджені належними доказами не суперечать висновку органу опіки та піклування та визнані відповідачами у повному обсязі, а тому підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам про їх право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Також представником позивача заявлено вимогу простягнення з відповідачів на користь особи, на піклування якої буде передано дітей, аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що батьки дітей належної матеріальної допомоги дітям не надають, є працездатними та фізично здоровими. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», встановлено з 01.01.2025 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років складає - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років складає - 3196 гривень. Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі є особами працездатного віку, не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких зобов`язані утримувати не має. Діти проживають та знаходяться на утриманні їх тітки [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи, тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідачами до початку розгляду справи по суті, позовна заява про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів була визнана у повному обсязі та будь-які заперечення суду не наданні. Таким чином, враховуючи встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги перебування дітей на повному матеріальному забезпеченні їх тітки, з урахуванням того, що батьки мають рівні зобов`язання по утриманню дітей, виходячи з рекомендованого грошового рівня забезпечення дитини відповідного віку, встановленого законом, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідачів з 10.10.2025, тобто з дня звернення позивача з цим позовом до суду, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Оскільки згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів та громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір у сумі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved