Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області, Мирненської селищної військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області, треті особи: Волноваська державна нотаріальна контора, Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] його батько [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] та належав йому на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.2004 року заповів онуку - [PERSON] , [INFO] . Заповіт був складений на прохання заповідача та посвідчений в двох примірниках, один з яких зберігається в справах виконавчого комітету Гранітненської сільської ради, а другий був виданий [PERSON] . [INFO] батько позивача помер. 26 липня 2016 року, мати позивача [PERSON] , відмовилась від своєї обов`язкової частки у спадщині як непрацездатна за віком дружина спадкодавця, яка належала їй у відповідності до ст. 1241 ЦК України. 23 квітня 2016 року, син позивача [PERSON] , [INFO] відмовився від спадщини за заповітом після померлого [PERSON] на його користь [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 15 вересня 2016 року відкрита спадкова справа № 59503230, номер у нотаріуса 402/2016; місце зберігання: Волноваська державна нотаріальна контора, 85700, Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. Героїв 51 ОМБР, 9. Але свідоцтво про право на спадщину за законом вчасно не отримав. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року територія Волноваської міської територіальної громади Донецької області з 10.03.2022 року віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією території. Згідно з наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оголошено простій Волноваської державної нотаріальної контори, документи Волноваської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, виконання обов`язків на іншу державну нотаріальну контору не покладались. 11.02.2025 року він звернувся до Першої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про продовження провадження по вищевказаній спадковій справі, та 21 лютого 2025 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що неможливо встановити коло спадкоємців, оскільки відсутній доступ до спадкової справи, заведеної Волноваською державною нотаріальною конторою. Тому, позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просив визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 40,20 кв.м., житловою площею 25,00 кв.м., з прибудовою та господарчими спорудами: сіни, літня кухня, сарай, що розташовані в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року у справі відкрито провадження у справі. Згідно ухвали від 28.04.2025 було витребувано у Волноваської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] та витребувано у Першої Дніпровської\~державної нотаріальної\~контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 07.05.2025\~року Першою\~Дніпровською державною\~нотаріальною конторою\~на адресу\~суду було\~направлено належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. В судове засідання представник відповідача - Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області не з`явився, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача - Мирненської селищної військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області в судове засідання не з`явився, на адресу суду була подана заява про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Волноваської державної нотаріальної контори не з`явився в судове засідання, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Першої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, на адресу суду була подана заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Відповідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України). За частиною першою\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання права. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або місцезнаходження нерухомого майна чи основної його частини. Частинами 2 та 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.\~У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, вся територія Волноваського району Донецької області з 24.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією України. Пунктом 21\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"\~від 24.02.2022 № 2102-IX, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини подається нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 34 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 2.11 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Якщо спадщина відкрилася на окремих територіях України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територіях, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі (далі - окремі території України), та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але неможливо продовжити провадження внаслідок її знищення або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням активних бойових дій, будь-який (будь-яка) приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець, другий з подружжя (колишній з подружжя), продовжує провадження такої спадкової справи на підставі відповідної заяви спадкоємця, другого з подружжя (колишнього з подружжя). При прийнятті заяви нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність зареєстрованої спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Згідно з\~п.п.\~4.17\~п.\~4\~глави 10\~розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~у разі\~У разі\~звернення спадкоємця\~з заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину для\~завершення спадкування\~щодо спадщини,\~яка була\~відкрита на\~окремих територіях\~України,\~та щодо\~якої спадкова\~справа була\~зареєстрована у\~Спадковому реєстрі,\~але неможливо\~продовжити провадження\~внаслідок її\~знищення або\~відсутності доступу\~до місця\~її зберігання\~у зв`язку\~з тимчасовою\~окупацією чи\~веденням активних\~бойових дій,\~приватний нотаріус\~(державна\~нотаріальна контора),\~до якого\~(якої)\~звернувся спадкоємець,\~має перевірити\~факти,\~передбачені законом,\~та витребувати\~необхідні документи. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 березня 1961 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.68). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (т.1 а.с.68). Згідно свідоцтва про право власності від 30.11.2004 року, житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] (т.1 а.с.66). 23 грудня 2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений Хайтуловою В.П. секретарем виконавчого комітету Гранітненської сільської ради Тельманівського району Донецької області, зареєстрований в реєстрі №48, відповідно до якого на випадок своєї смерті він зробив розпорядження про те, що належний йому житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] та належав йому на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.2004 року заповів онуку - [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.127). Цим же заповітом [PERSON] зробив розпорядження про те, що належна йому земельна ділянка (пай), кадастровий номер 1424880500:03:000:0950, загальною площею 6,1603 га, що розташована на території Гранітненської сільської ради Тельманівського району Донецької області та належала йому на підставі державного акту серії ЯЖ №293692 від 25.11.2009 року заповів сину - [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.127). На час отримання свідоцтва про право власності від 30.11.2004 року спірного житлового будинку [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] укладеним 16 березня 1961 року. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 27 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області (т.1 а.с.106 зворот). 09 червня 2016 року, син позивача - [PERSON] , [INFO] відмовився від спадщини за заповітом після померлого [PERSON] на користь позивача [PERSON] (т.1 а.с.135 зворот). 26 липня 2016 року, мати позивача [PERSON] , відмовилась від своєї обов`язкової частки у спадщині як непрацездатна за віком дружина спадкодавця, яка належала їй у відповідності до ст. 1241 ЦК України. Заява скерована до Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області та посвідчена секретарем Мирненської селищної ради Волноваського району Донецької області (т.1 а.с.125). У встановлений законом строк позивач звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини та 15.09.2016 було заведено спадкову праву №402/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 15 вересня 2016 року відкрита спадкова справа № 59503230, номер у нотаріуса 402/2016. Місце зберігання: Волноваська державна нотаріальна контора, 85700 Донецька обл., Волноваський р., м. Волноваха, вул. Героїв 51 ОМБР, 9. Але свідоцтво про право на спадщину за законом позивач вчасно не отримав. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 05 грудня 2019 року виконкомом Гранітненської сільської ради Волноваського району Донецької області (т.1 а.с.52). Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, вся територія Волноваського району Донецької області з 24.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією України. Згідно з наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оголошено простій Волноваської державної нотаріальної контори, документи Волноваської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, виконання обов`язків на іншу державну нотаріальну контору не покладались. 11.02.2025 року позивач звернувся до Першої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про продовження провадження по вищевказаній спадковій справі (т.1 а.с. 105 зворот). 21 лютого 2025 року позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів та неможливістю встановити належним чином коло спадкоємців, оскільки відсутній доступ до спадкової справи №402/2016, заведений Волноваською державною нотаріальною конторою (т.1 а.с.19-20). Водночас, суд враховує, що відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Також, суд зауважує, що позивач не надав суду відомостей про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, тоді як ч.6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, на підставі поданих позивачем доказів неможливо встановити коло спадкоємців за законом до майна померлого [PERSON] . Згідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).. За таких обставин, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed