Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

29.04.2025 до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2023 року, як клієнт АТ «АКЦЕНТ-БАНК» відповідач уклала з позивачем кредитний договір № ABH0CT155101689656064859, щодо надання останній кредиту в розмірі 15000 грн. строком на 36 місяців (тобто до 17.07.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 55% щорічно. Станом на 29.04.2025 заборгованість Відповідача за кредитним Договором № ABH0CT155101689656064859 складала суму в розмірі 13370 грн. 29 коп., яка складається з: - 9306 грн. 64 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; - 4063 грн. 65 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами. Позивачем проводилось інформування відповідача про наявну заборгованість шляхом повідомлення за допомогою телефонних дзвінків та SMS-повідомлень, письмово вимоги не направлялись, оскільки договором їх направлення не передбачено. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Петрюк Т.М. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 06.05.2025 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Розпорядженням керівника апарату суду № 491 від 17.06.2025 на підставі рішення ВРП від 05.06.2025 "Про звільнення судді [PERSON] у відставку" призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 31 липня 2025 року прийнято справу до свого провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Відповідач у визначений судом строк подала відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позову з таких підстав. На думку відповідача вимоги банку э передчасними, так як остаточний строк повернення кредиту встановлений договором - 17 липня 2026 року, а відтак строк виконання зобов`язання ще не настав. За доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву відповідач сплачує заборгованість по кредитному договору та вважає, що з таких підстав позов не підлягає задоволенню. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2017 [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 18.07.2023 року відповідач уклала з позивачем кредитний договір № ABH0CT155101689656064859, щодо надання кредиту в розмірі 15000 грн., строком на 36 місяців - до 17.07.2026 року, зі сплатою процентів у розмірі 55% щорічно. Заява на отримання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101689656064859 від 18.07.2023, паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису, використання якого відповідач погодила шляхом підписання 14 жовтня 2021 року заяви про погодження використання удосконаленого електронного підпису. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, відповідно до умов Договору, що підтверджується меморіальним ордером № TR.31467947.24187.65455 від 18 липня 2023 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, суд дійшов висновку про досягнення між сторонами згоди на укладення кредитного договору. Окрім того, доказом такої згоди з боку відповідача є той факт, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, що підтверджується відповідною випискою по рахунку. Тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до п. 5-8 Заяви на отримання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101689656064859 від 18.07.2023 строк кредиту 36 місяців, з 18.07.2023 по 17.07.2026. Розмір щомісячного платежу складає 867 грн. 58 коп., порядок сплати яких встановлено Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Проте ні умовами Заяви, ні Таблицею обчислення загальної вартості кредиту не передбачено як обов`язкову умову сплату щомісячного платежу, несвоєчасна сплата якої тягне за собою виникнення порушення зобов`язання. Зокрема, нормою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема, про порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Згідно п. 5 постанови Правління Національного банку України № 49 «Про затвердження Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий» від 08.06.2017 банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Із вищезазначеного вбачається, що таблиця обчислення загальної вартості кредиту виступає як додаток який встановлює повну і прозору інформацію для споживача та не носить обов`язкового характеру для споживача, а має виключно інформативний характер. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № ABH0CT155101689656064859 від 18.07.2023 відповідач періодично сплачує заборгованість за договором, за прострочення вчасної сплати якого позивачем нараховується сума заборгованості за простроченими процентами. Відповідно до норми ст. 1050 ЦК України, в контексті положення ст. 1054 ч. 2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. За приписами ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Наведені приписи свідчать про те, що законом встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання прострочення споживачем сплати частини споживчого кредиту за договором, за умови належного інформування споживача про застосування такої міри та про перелік умов врегулювання спору через таке прострочення, передбачених договором. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Саттею 11 Закону України «Про захист\~прав споживачів»\~в редакції\~чинній на\~момент розгляду\~даної справи встановлено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі 638/13683/15-ц (провадження 14-680цс19) вказала, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Проте, як вбачається зі змісту матеріалів цивільної справи, докази направлення відповідачу досудової вимоги дострокового повернення кредиту суду подані не були, що з огляду на норму ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» є\~обов`язковим.Крім того, зміст укладеного між сторонами кредитного договору не містить умов про наявність у кредитодавця/позивача права вимагати у відповідача здійснення дострокового повернення кредиту. Таким чином, наразі в суду немає достатніх законних підстав вважати наявними обов`язкові умови, визначені ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 1050 ЦК України в контексті положення ст. 1054 ч. 2 ЦК України, для застосування процедури дострокового повернення кредиту, зокрема його примусового дострокового стягнення в судовому порядку. Передбачений кредитним договором строк повернення кредиту ще не настав та спливає лише 17 липня 2026 року, а відповідач періодично сплачує заборгованість. Вказана обставина є цілком самодостатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, строк виконання яких за умовами укладеного між сторонами кредитного договору № ABH0CT155101689656064859 від 18 липня 2023 року ще не настав. Таким чином суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed