Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

11.07.2025 позивач подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25.04.2023 по справі №446/920/23. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.2023 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області у справі №446/920/23 винесено судовий наказ відповідно до якого з нього стягувались аліменти на користь відповідачки на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх йог видів заробітку. Однак, вважає суму аліментів, яка стягується з нього є завеликою, оскільки в нього на утримання перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, що призводить до значного зростання його витрат на утримання членів сім`ї. Крім цього, 30.05.2025, він будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, отримав поранення, у зв`язку з чим був звільнений зі служби та на даний час проходить реабілітацію, витрати на яку становлять суттєву частину доходу. Відтак, враховуючи вищенаведені факти просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, оскільки він знаходиться у надскладних умовах прожиття і сума, яка стягується з нього по сплаті аліментів є для нього занадто великою. Ухвалою суду від 11.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у ньому підстав, щодо заочного рішення не заперечив. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленною про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомляла, відзиву на позовну заяву не подавала. 17.11.2025 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши сторону позивача, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 25 квітня 2023 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Також, судом встановлено, що на утриманні позивача перебувають неповнолітні діти, а саме [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.2018 (а.с.5), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.04.2025 (а.с.7). Згідно відповіді начальника відділення Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наталії Гринюх від 09.06.2025 та розрахунку заборгованості по аліментах від 24.06.2025, у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП [NUMBER] з виконанням судового наказу №446/920/23 виданого 08.05.2023 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 09.06.2025 (а.с.11). Разом з тим, згідно довідки про доходи від 12.06.2025, видно, що [PERSON] за 2025 рік нараховано 278557,74 грн. (а.с.20). Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 30.05.2025 №159, [PERSON] звільнено у запас у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох і більше неповнолітніх дітей віком до 18 років (а.с.23). Також, як видно з довідки військово-лікарської комісії від 11.04.2025, довідки про обставини травми від 08.03.2025 та довідки з медичної карти стаціонарного хворого №643, [PERSON] 05.02.2025 отримав бойове поранення при виконанні службових обов`язків на підставі бойового розпорядження, внаслідок чого потребує лікування (а.с.45-49). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1092, 2357 та 5976, видно, що [PERSON] проходив лікування з приводу вищевказної обставини щодо отриманого поранення (а.с.40-41). Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних норм права та мотивів. Як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтями 150, 180 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, у справі 22 серпня 2022 № 712/6313/21. За змістом положень ст. 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Дослідивши надані позивачем докази суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів для висновку про доцільність зменшення розміру аліментів. Так, на підставу зменшення розміру аліментів [PERSON] посилається зокрема на те, що внаслідок отриманого під час проходження ним військової служби поранення, у нього значно погіршився стан здоров`я у зв`язку з чим він має додаткові витрати на своє здоров`я та проходження реабілітації. Разом з тим будь-яких доказів того, що позивач поніс витрати на лікування у зв`язку з наявними в нього захворюваннями, суду не було надано (будь-які чеки, квитанції на придбання ліків, витрати у зв`язку з проходженням лікування тощо в матеріалах справи відсутні). Крім цього, як доводиться матеріалами справи, поранення, внаслідок якого як вказує позивач він проходить реабілітацію, було отримано ним 05.02.2025 і таке не стало причиною його звільнення з військової служби. Поряд з цим, позивач звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини 18.03.2025, тобто після поранення, а рішення, яке було задоволено Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області від 11.04.2025 та визнано його усиновлювачем неповнолітньої дитини, і стало підставою для звільнення з військової служби. Більше того, як видно із вищевказаного рішення, а саме його мотивувальної частини, що заявник за станом здоров`я міг бути усиновлювачем, що підтверджується висновком про стан здоров`я від 24.02.2025, який був долучений до вказаної справи. За таких обставин, факт поранення позивача, яке не послужило підставою його звільнення з військової служби, а його наявність не завадила йому здійснити усиновлення ще однієї дитини, не може слугувати підставою для висновку про необхідність зменшення розміру аліментів для дитини від першого шлюбу. Суд вважає, що позивач на час прийняття рішення про усиновлення, будучи обізнаним про його зобов`язання по сплаті аліментів, повинен був оцінювати реально свій майновий стан і без шкоди для інтересів дитини. З матеріалів справи слідує, що позивач є особою працездатного віку, відомостей про наявність якихось обмежень у роботі у зв`язку із виявленими у нього захворюваннями позивач не надав. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності істотних змін обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України, які б об`єктивно унеможливлювали виконання ним обов`язку зі сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Надані позивачем аргументи не підтверджені належними та допустимими доказами і не свідчать про погіршення його матеріального стану чи інші підстави, що виправдовували б зменшення розміру аліментів. Водночас, визначений розмір аліментів є обґрунтованим, не перевищує меж, установлених законом, та забезпечує належний рівень утримання дитини. Враховуючи принцип пріоритетності прав та інтересів дитини, зменшення розміру аліментів у цій справі не відповідатиме її потребам і не сприятиме її повноцінному розвитку. Отже, підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, слід відмовити. Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed