Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-20 00:00:00

У травні 2025 представниця [PERSON] адвокатка Керницька О.В. звернулась до суду із позовом в якому просила визнати за її довірителем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 6923681000:06:004:0022, яка розташована за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району (нині Понінківська селищна рада Шепетівського району) Хмельницької області. Позов мотивований такими обставинами. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . [PERSON] 01.04.2025 звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема щодо зазначеної земельної ділянки. Проте, постановою цього ж нотаріуса від 02.05.2025 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку через те, що її реєстрація права власності за спадкодавцем була проведене після смерті останнього. Зазначена ситуація виникла у зв`язку з тим, що всі дії щодо оформлення права [PERSON] на згадану вище земельну ділянку вчинялись представником [PERSON] , котрий діяв на підставі довіреності. Так, 08.07.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-17233-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність. 09.07.2016 представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до Земельно-аграрного центру "Карат" із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який в подальшому було розроблено. 25.08.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-21828-СГ затверджено згаданий проект землеустрою і надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га кадастровий номер 6923681000:06:004:0022 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району (нині Понінківська селищна рада Шепетівського району) Хмельницької області, а 31.08.2016 проведено державну реєстрацію права власності зазначеної земельної ділянки за померлим [PERSON] . За позицією позивача спадкодавець правомірно набув право власності на згадану вище земельну ділянку, яке зареєстроване у встановленому законом порядку на підставі довіреності, котра видана [PERSON] , не була ним скасована та відповідала дійсній волі довірителя щодо оформлення та державної реєстрації його представником права власності на спірну земельну ділянку. Також в позові зазначалось, що за судовою практикою Верховного Суду - у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Однак, за конкретними обставинами даної справи, позивач не може захистити свої права в порядку звернення до суду із такою вимогою, оскільки фактично процедура приватизації спірної земельної ділянки є завершеною, а право власності спадкодавця зареєстроване у встановленому законом порядку, а тому ефективним способом захисту його оспорюваного права на спадкування згаданої вище земельної ділянки являється визнання за ним в судовому порядку права власності на спірну земельну ділянку. 04.06.2025 ухвалою судді цього ж суду Горщаром А.Г. відкрито провадження по даній справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 11.07.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.07.2025 о 11.00 годині. 15.08.2025 від представниці позивача адвокатки Керницької О.В. надійшло клопотання в якому вона просила повернутись до стадії підготовчого провадження, яке ухвалою суду від 15.08.2025 задоволено, та проведення підготовчого судового засідання відкладено на 23.10.2025. 22.10.2023 від [PERSON] до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій вона просила замінити заявлену позовну вимогу щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , права власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 6923681000:06:004:0022, яка розташована за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району (нині Понінківська селищна рада Шепетівського району) Хмельницької області на нову позову вимогу,\~а саме\~-\~визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на завершення процедури приватизації зазначеної земельної ділянки. В судовому засіданні 23.10.2025 судом постановлено прийняти заяву про зміну позовних вимог, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.11.2025 о 14.00 годині. Під час розгляду справи по суті представниця позивача адвокатка Керницька О.В. змінену позовну вимогу підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача Понінківської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судових засідань до суду не з`являвся, відзив на позов не подав, 10.07.2025 від селищного голови Геннадія Гончаренко надійшов лист, у якому він просив справу слухати за відсутності представника ради, заперечень проти заявлених позовних вимог Понінківська селищна рада не має. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке. Встановлено, що 10.06.2016 [PERSON] подав на ім`я начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заяву у якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0000 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району Хмельницької області (а.с.10). 08.07.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-17233-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району (нині Понінківська селищна рада Шепетівського району) Хмельницької області (6923681000:06:004), орієнтовний розмір 2.0000 га, з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства (а.с.11). 09.07.2016 представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся в інтересах свого довірителя до Земельно-аграрного центру "Карат" із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер. Зазначеною установою проект землеустрою було розроблено, та 01.08.2016 державним кадастровим реєстратором Бондарем С.В. земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6923681000:06:004:0022 (а.с.22). 25.08.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-21828-СГ затверджено згаданий проект землеустрою і надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га кадастровий номер 6923681000:06:004:0022 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району (нині Понінківська селищна рада Шепетівського району) Хмельницької області (а.с.30 31.08.2016 державним реєстратором Комунального підприємства "Спецбудресурс" Хмельницької районної ради Корнієм О.С. проведено державну реєстрацію права власності зазначеної земельної ділянки за померлим [PERSON] (а.с.38). Із матеріалів спадкової справи № 8/2025 заведеної після смерті [PERSON] (а.с.64-93) вбачається, що [PERSON] , син спадкодавця, на час відкриття спадщини постійно проживав разом із батьком [PERSON] 01.04.2025 позивач звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А. із заявою про прийняття спадщини та видачі для нього свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема щодо згаданої вище земельної ділянки. Постановою цього ж нотаріуса від 02.05.2025 [PERSON] відмовлено у видачі такого свідоцтва через те, що спадкодавець за своє життя не здійснив її реєстрацію права власності, а тому його права стосовно земельної ділянки не можуть перейти до спадкоємця, зазначена земельна ділянка не є об`єктом спадкування та не увійшла до спадкової маси. Вирішуючи питання обгрунтованості заявленої (зміненої) позовної заяви суд виходить із такого. Відповідно до частини\~першої\~статті\~15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина\~перша\~статті\~16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до частини\~першої\~статті\~1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею\~1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті\~1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті\~1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Предметом спору у цій справі є визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата його батьком [PERSON] , проте не завершена за життя спадкодавця у зв`язку зі смертю. У статті\~1225 ЦК України\~визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом "г" частини\~першої\~статті\~81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У частині\~першій\~статті\~116 ЗК України\~встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини\~третьої\~статті\~152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті\~118 ЗК України, (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади, або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина 6 ст. 118 ЗК України). Згідно з частинами сім - одинадцять статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1\~цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного\~висновку\~такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. ЗК України\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади, або органу місцевого самоврядування про намір одержати безоплатно\~у власність\~земельну ділянку\~із земель\~державної або\~комунальної власності; розгляд зазначеними органами клопотання у місячний строк і надання, або відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розроблення та погодження проекту землеустрою; прийняття відповідним органом виконавчої влади, або органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; державна реєстрація права власності земельної ділянки. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно до статті\~1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення"\~ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею\~125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений правовий висновок\~викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19, від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20. У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 (провадження № 61-41370св18) вказано, що особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. У постанові Верховного Суду\~від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц (провадження № 61-14127св18) зазначено, що у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із клопотанням про отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. За змістом частини третьої статті 12, частини\~першої\~статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина\~перша\~статті\~76 ЦПК України). У частині\~другій\~статті\~78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини\~першої\~статті\~80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті\~89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як зазначалось вище, спадкодавець, батько [PERSON] - [PERSON] за життя: - звернувся 10.06.2016 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0000 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району Хмельницької області (а.с.10); - Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області 08.07.2016 видано наказ № 22-17233-СГ яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району (нині Понінківська селищна рада Шепетівського району) Хмельницької області (6923681000:06:004), орієнтовний розмір 2.0000 га, з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства (а.с.11); - представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] 09.07.2016 звернувся в інтересах свого довірителя до Земельно-аграрного центру "Карат" із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер. Отже, право на приватизацію земельних ділянок [PERSON] розпочав у встановленому законом порядку. Оскільки\~ [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька, то вважається, що позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей\~1216\~та\~1218 ЦК України. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку. Із матеріалів справи вбачається, що завершення [PERSON] процесу приватизації земельної ділянки (розроблення проекту землустрою, його погодження, прийняття відповідним органом рішення про затвердження проекту землеустрою і передача земельної ділянки у власність, та проведення її державної реєстрації) відбулось після його смерті. Відповідно до статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Частина перша, друга та четверта статті 25 зазначеного Кодексу передбачають наступне. Здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, оскільки [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку з чим припинилась можливість набуття ним будь-яких прав та обов`язків, зокрема також отримати у власність в порядку приватизації вище згадану земельну ділянку, а відтак затвердження 25.08.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-21828-СГ проекту землеустрою і надання у власність [PERSON] зазначеної земельної ділянки площею, а також здійснення 31.08.2016 державним реєстратором Комунального підприємства "Спецбудресурс" Хмельницької районної ради Корнієм О.С. державної реєстрації права власності цієї ж земельної ділянки за померлим [PERSON] не є законними, та виключає право позивача отримати у спадщину після смерті батька дану земельну ділянку. Як слідує із матеріалів справи, позивач не надав доказів, що він перед зверненням до суду звертався до органу місцевого самоврядування із заявою про завершення процедури приватизації земельної ділянки та йому було у цьому відмовлено. Проте, суд не вважає, що дана обставина може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, адже відповідно до судового рішення позивач, в разі задоволення його позовної вимоги, отримує право на вчинення відповідних дій для проведення вище згаданої процедури приватизації, а не отримує земельну ділянку у власність. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року справа № 570/4304/20.

Outcome: approved