Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач "СЕЛФІ КРЕДИТ" через систему «Електронний суд» до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 126761,74 гривень, з яких: 32 499,99 гривень заборгованість за тілом кредиту, 78 011,75 гривень - заборгованість по процентах (%), 16 250,00 гривень штрафні санкції, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 514,26 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11..2024 між ТОВ«СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1906005. Договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронну комерцію». Позивачем було перераховано відповідачці грошові кошти в сумі 26500 грн на номер платіжної картки, зазначений відповідачкою при укладання договору. В порушення умов укладеного кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 126761,74гривень, яка складається з 32\~499,99гривень заборгованості за тілом кредиту, 78\~011,75гривень заборгованості за процентами, які були нараховані за період користування кредитним коштами та 16250,00 гривень заборгованість за штрафними санкціями. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з приводу погашення заборгованості, але вимоги задоволені не були. У зв`язку з вищевикладеним позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, через систему «Електронний суд» направив письмову заяву, де просила розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення судом. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлена, заяв та клопотань з приводу розгляду справи до суду не подала, правом на подачу відзиву до суду не скористалась. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.11.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір №1906005 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який останнім підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А723, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. За умовами договору товариство надало відповідачці кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1, 1.2 Договору). Сума кредиту 26500,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (п.1.3, 1.4 Договору). Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти. Стандартна процента ставка становить 1% за день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього Договору. (п.1.5, 1.5.1 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: - за стандартною ставкою протягом всього строку кредиту 95400 грн, за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 121900 грн (п.1.8, п.1.8.1, п.1.10.1 Договору). Дата надання кредиту 19.11.2024 або 20.11.2024 (п. 2.2 Договору). Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 3975,00 грн. на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 795,00 грн. починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4, п.6.4.1, п.6.4.2 Договору). 19.11.2024 [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування кредитодаця Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Х545», 19.11.2024 року о 22:39:46 Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма). Як вбачається із Паспорту споживчого кредиту, ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 21.11.2024 включно. Графіком платежів за договором № 1906005 від 19.11.2024 доведено до відома [PERSON] графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом. У відповідності до листа директора ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № 20250708-82 від 08.07.2025 12:13:32, відповідно до Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-11-19, укладеного між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: 19.11.2024 22:41:09 на суму 26500,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки № [NUMBER] . 27.11.2024 [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування кредитодаця Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С105», 27.11.2024 о 13:56:07 Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту до договору про споживчий кредит №1906005 від 19.11.2024. Як вбачається із Паспорту споживчого кредиту, ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 27.11.2024 включно. 27.11.2024 [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Х066» Додаткову угоду до Договору № 1906005 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.11.2024. За умовами вказаної додаткової угоди, сторони домовились збільшити суму кредиту на 6 000,00 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору, зокрема: 1.1. Викласти п.1.2. Договору в новій редакції: «1.2. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 32 500 гривень. Тип кредиту - кредит.» 1.2. Викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, що додається. 1.3. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, Сторони також визначають, що на момент укладення цієї Додаткової угоди: Денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1 % в день. (Розрахунок (116460 грн. / 32500 грн. ) / 360 дн. * 100 % = 1 % в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,95 % в день. (Розрахунок:( 111394,50 грн. / 32500 грн.) / 360 дн. * 100 % = 0,95 % в день (п. 1 Додаткової угоди). Відповідно до п. 3 Додаткової угоди сторони узгодили внести зміни до пункту 6.4. Договору та викласти його у новій редакції: «6.4. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 4875 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 975 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Х066» 27.11.2024 [PERSON] також підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 1906005 від 19.11.2024 в редакції Додаткової угоди від 27.11.2024 13:56:20. У відповідності до листа директора ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № 20250708-83 від 08.07.2025 12:13:34, відповідно до Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-11-27, укладеного між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: 27.11.2024 13:57:12 на суму 6000,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки № [NUMBER] . Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №1906005 від 19.11.2024 в редакції Додаткової угоди від 27.11.2024 виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти у загальному розмірі 32500,00 грн. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Між сторонами у електронній формі був укладений кредитний договір, шляхом підписання ними Договору №1906005 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.11.2024 та Додаткової угоди до нього від 27.11.2024. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно з ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підписи Договору №1906005 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.11.2024 та Додаткової угоди до нього від 27.11.2024 здійснені сторонами в електронному вигляді за допомогою електронного підпису, що відповідає вимогам законодавства. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Всі істотні умови договору, зокрема, сума кредиту, строк кредитування та процентна ставка узгоджені сторонами в Договорі №1906005 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.11.2024 та Додатковій угоди до нього від 27.11.2024. Зважаючи на Розрахунок заборгованості за Договором №1906005 від 19.11.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 11.08.2025, загальна заборгованість відповідача склала 126761,74 грн., з яких: 32 499,99 гривень заборгованість за тілом кредиту, 78 011,75 гривень - заборгованість по процентах (%), 16 250,00 гривень штрафні санкції. Крім того, із розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість нараховувалась за процентною ставкою, узгодженою сторонами в Договорі №1906005 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.11.2024 та Додатковій угоди до нього від 27.11.2024. 12.08.2025 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на адресу місця реєстрації [PERSON] було направлено досудову вимогу вих. №5932 про сплату заборгованості за договором № 1906005 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», у розмірі 126761,74 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з положеннями ст. 1069 Кодексу, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Статтею 1054 ЦК України у частині встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд зауважує, що як вбачається із Розрахунку заборгованості за Договором №1906005 від 19.11.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 11.08.2025, відповідач має заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 16250,00 грн. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) вказав тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначивши, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування штрафних санкцій у розмірі 16250,00 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд доходить висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню, а із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №1906005 від 19.11.2024 у розмірі 110\~511,74 грн., яка складається із: 32 499,99 гривень заборгованість за тілом кредиту, 78 011,75 гривень - заборгованість по процентах (%). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2\~111,86 грн. (110\~511,74 / 126\~761,74 * 2 422,40), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. У поданому позові позивачем заявлена вимога про стягнення із відповідача 21514,26 грн. витрат на професійну правничу допомогу. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи наявні: договір №52 про надання правової (правничої) допомоги від 10 березня 2025 року, що укладений між Адвокатським об`єднанням «СВК ПАРТНЕРС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» щодо надання правової (правничої) допомоги; Додаток №2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №52 від 10.03.2025 року, яким сторони узгодили вид та вартість правової (правничої) допомоги; Зразок заповнення платіжного доручення щодо надання послуг правової допомоги по боржнику [PERSON] на суму 2 500,00 грн.; платіжну інструкцію №1082 від 11 серпня 2025 року з якої вбачається, що ТОВ «Селфі Кредит» здійснило платіж у розмірі 202 500,00 грн. на користь АО «СВК ПАРТНЕРС» із призначенням платежу «сплата за Правову (прав.) допом. за аналіз обставин справи, збір доказів та підготовку, написання та оформ.поз.заяв.про стягн.боргу зг реєстру б/н від 17.07.2025 по договору №52 ПРО НАДАННЯ ПРАВОВОЇ (ПРАВНИЧОЇ) ДОПОМОГИ від 10.03.2025 Без ПДВ»; Акт №б/н від 14 серпня 2025 року приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги по Боржнику [PERSON] на загальну суму 2 500,00 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7538/10 на ім`я Жевега Катерина Валеріївна. Таким чином, документально підтвердженими є витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а від відповідача не надходили заперечення щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2179,52 грн. (110511,74 / 126761,74 * 2 500,00) витрат на правову допомогу, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial