Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступним. Неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку у служби у справах дітей як дитина, позбавлена батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 27.12.2022 №352 [PERSON] влаштований до КЗ «Знам`янська спеціальна школа Кіровоградської обласної ради», де перебуває на даний час на повному державному утриманні. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.06.2022 у матері [PERSON] відібрано сина [PERSON] . Відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З часу відібрання дитини у матері працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб систематично проводилися профілактичні бесіди з матір`ю, надавалися відповідні роз`яснення та рекомендації як вона може повернути дитину в біологічну сім`ю. Однак, за весь час відсутності [PERSON] в сім`ї мати не цікавилися його життям, здоров`ям, навчанням та утриманням. Такі факти свідчать про ухилення відповідачкою від своїх батьківських обов`язків. Позивач у судове засідання не з`явився, представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі, розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] (в зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ) є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] перебуває на обліку у служби у справах дітей як дитина, позбавлена батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 27.12.2022 №352 [PERSON] влаштований до КЗ «Знам`янська спеціальна школа Кіровоградської обласної ради», де перебуває на даний час на повному державному утриманні. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.06.2022 у матері [PERSON] відібрано сина [PERSON] , оскільки мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком. З моменту відібрання дитини у матері працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб систематично проводилися профілактичні бесіди з матір`ю, надавалися відповідні роз`яснення та рекомендації як вона може повернути дитину в біологічну сім`ю. Однак, за весь час відсутності [PERSON] в сім`ї мати не цікавилися його життям, здоров`ям, навчанням та утриманням. Такі факти свідчать про ухилення відповідачкою від своїх батьківських обов`язків. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 10.05.2025 №41 сім`я [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] та налічує 9 осіб, а саме [PERSON] , її чоловік [PERSON] , та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] під час проживання родини за вказаною адресою скарг від сусідів не надходило. Згідно з інформацією Знам`янського міського центру соціальних служб від 22.05.2025 родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 09.11.2021 по 12.12.2022. Після закінчення соціального супроводу родина отримувала послуги консультування, інформування, речову допомогу (одяг, взуття, канцелярське приладдя тощо). За час роботи з даною родиною працівниками центру надавалися консультації батькам щодо можливості та процедури повергнення неповнолітнього сина [PERSON] до біологічної родини, проводилися бесіди щодо мотивації матері до відновлення зав`язків з дитиною. Згідно з інформацією комунального закладу «Знам`янська спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» від 12.05.2025, де навчається та перебуває на повному державному утриманні [PERSON] , його мати [PERSON] не зверталася до адміністрації навчального закладу для отримання консультації щодо повернення дитини в свою сім`ю. За час перебування [PERSON] в закладі освіти [PERSON] не надавала матеріальну допомогу на утримання сина, не цікавилася його станом здоров`я, підготовкою до самостійного життя та навчання. [PERSON] бачить свою матір лише тоді коли вона приводить до школи або забирає зі школи свою доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області від 13.05.2025 заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання сина [PERSON] станом на 12.05.2025 становить 61865,09 гривень. При цьому відповідно до відомостей соціального захисту населення [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та вчасно отримує в повному обсязі наступні види державних соціальних виплат: малозабезпеченим сім`ям, на дітей одинокій матері, багатодітним сім`ям, при народженні дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] повідомила, що вона не працює, матеріально допомагати синові не має можливості, тому не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно [PERSON] . Раніше вона думала про повернення сина до родини, але на даний час не має такої можливості, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина і їй не вистачає коштів для її погашення, так як родина придбала автомобіль та дачний будинок. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради, враховуючи те, що [PERSON] не піклується про духовний та фізичний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не спілкується із сином, не виявляє інтерес до його внутрішнього світу, виконавчий комітет Знам`янської міської ради як орган опіки та піклування, діючи в інтересах та на захист прав і свобод дитини, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.3, 9 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своєї дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved