Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №3330612286/239506 від 12 лютого 2020 року в розмірі 12047 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 12\~лютого2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3330612286/239506 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3500 грн; дата надання кредиту: 12 лютого 2020 року; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу. 31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3330612286/239506 від 12.02.2020 укладеним з [PERSON] 03 червня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 2859104731/214466 від 20.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого у неї станом на 26 травня 2025 року виникла заборгованість за Кредитним договором, яка становить 12047 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3500.00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8547 грн. 00 коп.. В зв`язку із зазначеним позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення їй судової повістки про виклик до суду.\~Про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, клопотання про розгляд справи за її участю суду не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 лютого 2020 року\~між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГОУФІНГОУ» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту №3330612286/239506, відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор надає відповідачу фінансовий кредиту у сумі 3500 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі\~кредит), а відповідач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12 березня 2020 року. Строк дії договору - 30 днів, але в будь-якому разі цей договір\~діє до повного виконання позичальником зобов`язань на ним (пункт 1.2 кредитного договору). За користування кредитом позичальник (відповідач) сплачує первісному кредитору 675,25% річних від суми кредиту із розрахунку 1,85% на добу. Тип процентної ставки\~фіксована (пункт 1.3 кредитного договору). Кредит надається відповідачу в безготівковій формі\~у національній валюті на платіжну банківську картку, реквізити якої вказує позичальник (пункт 1.4 кредитного договору). Клієнт підтверджує та усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(пункт 1.7 кредитного договору). Відповідно до п2.4 Договору при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту. У разі виникнення простроченої заборгованості за Договором грошові кошти Клієнта направляються в такій черговості: в першу чергу сплачується пеня за прострочення; в другу чергу оплачуються відсотки за користування кредитом; в третю чергу повертається сума кредиту. У разі,\~якщо Клієнт\~не повернув\~кредит в\~строк,\~зазначений в\~п.1.2.\~цього Договору\~та/або\~в Додатку(ах)\~до цього\~даного Договору,\~Клієнт зобов`язаний\~виплатити Товариству\~пеню в\~розмірі 5\~%\~від суми\~несвоєчасно виконаного\~грошового зобов`язання\~за кожен\~день прострочення\~виконання умов\~цього Договору,\~починаючи з\~першого дня\~прострочення.\~При цьому\~пеня нараховується\~до дня\~повного погашення\~заборгованості за\~Договором включно,\~але в\~будь-якому\~випадку не\~більше 100\~(ста)\~календарних днів (пункт 4.3 кредитного договору). Кредитний договір складений українською мовою, підписаний із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~(пункт 6.1 кредитного договору) (а.с.22-24). Згідно із довідкою ТОВ «ГОУФІНГОУ» про ідентифікацію, відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «ГОУФІНГОУ», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептувала підписавши 12 лютого 2020 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі на офіційному сайті товариства (а.с.17). Факт виконання зобов`язання за договором підтверджується відповіддю ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 19 серпня 2025 року №2025-ПО/217, відповідно до якої 12 лютого 2025 року на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано грошову суму у розмірі 3500 гривень (а.с.34-35). 31 травня 2021 року між Первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами та за яким було відступлене право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 12 лютого 2020 року №3330612286/239506, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21. Відповідно до п. 6.2.3. Договору, право вимоги переходить до фактора після підписання цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2. Договору, відповідно до яких, фактор здійснює оплату Клієнту шляхом перерахування суми, вказаної у п.7.1. Договору 3306 640,45 гривень на вказаний у реквізитах договору рахунок протягом 10-ти робочих днів з дати підписання договору (а.с.16;26-29). 03 червня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір про відступлення права вимоги №1-03/06/2021, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором, а також сплачує кредитору вартість права вимоги, що відступається в порядку та на умовах, передбачених договором та за яким було відступлене право вимоги [PERSON] за кредитним договором від 12 лютого 2020 року №3330612286/239506, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги від 03.06.2021 року №1-03/06/2021. У п.1.2. Договору зазначено, що в дату підписання цього договору відступлення прав вимоги кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони кредитора за кредитними договорам (а.с.15;18-19). Також, до позовної заяви позивачем долучено виписку з особового рахунка за кредитним договором №3330612286/239506 від 12 лютого 2020 року із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за вказаним кредитним договором, в якій наведено розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 12 лютого 2020 року по 26 травня 2025 року. З даного розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за вказаний період становить 12047 грн. 00 коп., з них: 3500 грн. 00 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 8547 грн. 00 коп. заборгованості за простроченими відсотками (а.с.14). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Відповідності до ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Враховуючи наведене, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору (а.с.13 зі звороту). Статтями\~526,\~530 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~ст. 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, ТОВ "ФК Дебт коллекшн" є правонаступником ТОВ «ГОУФІНГОУ» та стало новим кредитором у зобов`язанні за Кредитним договором №3330612286/239506 від 12 лютого 2020 року. Разом з тим, згідно із ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що відповідач не виконала своїх договірних зобов`язань за Кредитним договором№3330612286/239506 від 12 лютого 2020 року, у зв`язку з цим у неї виникла заборгованість за даним договором. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених у судовому засіданні наданих доказів, доходить висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За правилами\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач уклавши з банком кредитний договір, користуючись наданими йому кредитними коштами та достовірно знаючи про умови кредитування, як свідчить його підпис, порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення тіла кредиту та відсотків внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до положень ч.1\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір Також, 15 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розподіл/відшкодування/коспенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в якій він просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн. 00 коп.. Згідно положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п.3 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3\~ст.141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2\~ст.137 ЦПК України). Так, на підтвердження надання правничої допомоги у розмірі 10500 грн. до матеріалів справи долучено копії: договору № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11 липня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В.; довіреність між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В. від 11 липня 2025 року; акт про отримання правової допомоги від 08 жовтня 2025 року із переліком виконаних адвокатом робіт та вартість кожної з них; рахунок від 08.10.2025 № 08.10.2025-20; платіжну інструкцію від 08 жовтня 2025 № 9604 із зазначенням призначення платежу "правнича допомога згідно Договору про про надання правової допомоги від 11 липня 2025 року, згідно рахунку 08.10.2025-20". При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України\~відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, відсутність адвоката в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10500 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України\~щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved