Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду із відповідним позовом до [PERSON] (далі-відповідач) обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 07.04.2025 відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти у сумі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень), на підтвердження факту укладання договору позики та отримання коштів відповідачем було власноруч складено розписку, в якій зазначено строк повернення позики до 07.05.2025. Станом на дату складання позовної заяви [PERSON] свої зобов`язання з повернення позики виконав частково у сумі 1 916,00 грн.,\~ залишок заборгованості у сумі 58 084,00 грн. до теперішнього часу ним не повернуто. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2025 матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] по стягнення боргу за договором позики передано за підсудністю на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області. 22.09.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відмітки відділення Укрпошти від 04.10.2025 судові документи відповідачем отримано. При цьому, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відмітки відділення Укрпошти від 28.10.2025 "адресат відмовився, у зв`язку із чим конверт із вкладенням повернуто суду, однак згідно положень п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України судові документи для [PERSON] вважаються врученими. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. 13.10.2025 представником позивача адвокатом Безуєвським Ю.М. через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Приймаючи до уваги те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 20.11.2025. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 07.04.2025 позивач надав відповідачу грошову позику під розписку у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 коп., що підтверджується розпискою (а.с. 4),\~ а також копіями паспорта та ідентифікаційного коду на ім`я [PERSON] (а.с. 5). Розписка від 07.04.2025 написана власноручно відповідачем і відповідно до її умов, відповідач зобов`язувався\~ повернути отримані кошти у строк до 07.05.2025.\~ Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в позику,\~ та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,\~ та\~ інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України).\~ Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт отримання відповідачем коштів в сумі 60 000,00 грн. доведений позивачем письмовим доказом, а саме власноручно написаною відповідачем розпискою. Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст. 525 \~ЦК України\~ одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зобов`язання, згідно зі\~ ст. 526 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями\~ ст. 610 ЦК України \~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до \~ст. 611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Верховний Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 31 жовтня 2018 року (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545\~ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. На момент звернення до суду розписка відповідача [PERSON] про отримання грошових коштів в якості позики знаходилась у позивача [PERSON] , що свідчить про не повернення позики. За таких обставин наявний факт невиконання відповідачем покладеного на нього зобов`язання щодо повернення позики. Відповідно до\~ статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209\~ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України\~слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81\~ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право позивача на повернення переданих у позику коштів є порушеним. Таким чином, врахувавши строк дії договору позики - до 07.05.2025,\~ суд\~ приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає заборгованість у заявленому позивачем розмірі - 58 084 (п`ятдесят вісім тисяч вісімдесят чотири) гривні 00 коп.\~ За таких обставин, суд задовольняє позов в повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 8280-2192-4747-9146 від 08.08.2025, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved