Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №27.01.2025-100000007 від 27.01.2025 в сумі 76 250 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що 27.01.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем укладено кредитний договір №27.01.2025-100000007, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 25 000 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит разом з комісією та нарахованими відсотками у визначений сторонами строк, проте своє зобов`язання не виконав. Розмір заборгованості відповідача становить 76 250 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту 25 000 грн.; заборгованість по відсоткам 35 000 грн.; заборгованість за комісією 3 750 грн. та за неустойкою 12\~500 грн. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. Задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Споживчий центр» - Балюха Є.О. про витребування доказів та витребувано у АТ Сенс Банк» належним чином завірені копії документів, що містять інформацію про: емітування (видачу) банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] ); інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] за 27.01.2025 р. (а.с.39) Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, та письмові пояснення в яких заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки він не підписував кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр». Відповідач ніколи не звертався до ТОВ «Споживчий центр» для отримання кредиту та не підписував кредитний договір, не був клієнтом АТ «Сенс Банк» та не має там відкритих рахунків. Позивач перерахував кошти на рахунок [PERSON] , з якою відповідач не знайомий. Враховуючи, що невідома особа оформила кредит на відповідача, він звернувся до Вінницької окружної прокуратури, якою відкрито кримінальне провадження №42025022110000402. (а.с.80-83,90-92) Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи просить проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду даної справи. Представник позивача [PERSON] адвокат Павлюк С.М. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладем у письмових поясненнях та просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] адвокат Павлюка С.М., дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи 27.01.2025 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (одноразовим ідентифікатором Е439) підписали кредитний договір №27.01.2025-100000007, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, підтвердження укладення кредитного договору, інформаційного повідомлення позичальника. Спосіб надання кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-57ХХ-ХХХХ-4240 (а.с.17-22 на звороті) Судом встановлено, що [PERSON] не є клієнтом АТ «Сенс Банк», рахунки на його ім`я у банку не відкривалися. Запитувана картка 5355-5714-1311-4240 емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (відповідь АТ «Сенс Банк» №12619-БТ-32.3/2025 від 19.09.2025).(а.с. 76) Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 25\~000 грн. підтверджується випискою по картковому рахунку. (а.с.78) Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №42025022110000402, відомості до якого внесено 23.10.2025 за ч.4 ст.190 КК України, щодо наступних обаставин: 27.01.2025 невідома особа шахрайським шляхом та внаслідок незаконних операцій з електронно-обчислювальною технікою, використовуючи анкетні дані [PERSON] отримала позику у компанії «Швидко гроші» у сумі 25\~000 грн., який в подальшому перевала на банківський рахунок в АТ «Сенс Банк» та заволоділа ними. (а.с.94) Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно з абзацом 2 частини другої\~статті 639 ЦК України\~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги»\~\~платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки, платіжний інструмент це персоналізований засіб, пристрій та/або набір процедур, що відповідають вимогам законодавства та погоджені користувачем і надавачем платіжних послуг для надання платіжної інструкції; Держателем такого платіжного інструменту є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд звертає увагу, що в кредитному договорі №27.01.2025-100000007 від 27.01.2025 номером платіжного засобу позичальника, на який буде перераховано кошти у сумі 25\~000 грн., зазначено 5355-57ХХ-ХХХХ-4240. Водночас, судом встановлено, що банківська картка з таким номером не належить відповідачу, і, відповідно, відповідач не отримував кошти за вказаним кредитним договором. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки про застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 (на яку послався суд апеляційної інстанції), від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц, від 14 квітня 2020 року у справі №628/3909/15 та від 21 липня 2021 року у справі №758/2418/17. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги, що відповідач не отримував кошти за кредитним договором №27.01.2025-100000007від 27.01.2025 і докази зворотного в матеріалах справи відсутні, вказаний договір є неукладеним. Водночас суд звертає увагу на те, що судом було встановлено, що [PERSON] не є клієнтом АТ «Сенс Банк», рахунки на його ім`я у банку не відкривалися, картка з номером [NUMBER] на яку були перераховані кошти емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка фактично отримала від відповідача кредитні кошти у сумі 25\~000 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку. З цього приводу суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі №\~554/8004/16-ц (пункт 43), від 19 травня 2020 року у справі №\~263/17218/18 (пункт 24). Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним\~законом\~підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31). Таким чином, враховуючи те, що кредитний договір №27.01.2025-100000007від 27.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] є неукладеним, а кошти за вказаним договором перераховані на картку, з номером 5355-5714-1311-4240 емітовану на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , позов пред`явлено до неналежного відповідача. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, згідно зі ст. \~207, 509,\~\~526,\~527,\~530,\~549,\~610,\~611, 612,\~628,\~629,\~\~638, 1046,\~1051, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.19,76,77,81, 141, 256 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed