Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-23 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №614628 від 25.05.2021 в сумі 7\~434,42 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6\~000,00 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що 25 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №614628, відповідно до умов якого відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Посилався, що на виконання умов Договору №614628 від 25.05.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 10\~000,00 грн, однак відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. Зазначив, що 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №2808-23, за яким ТОВ «Слон Кредит» відступлено право вимоги за кредитним договором №614628 від 25.05.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Посилався, що згідно з договором факторингу сума боргу [PERSON] перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 7434,42 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5\~203,07 грн, заборгованість за відсотками 2\~231,35 грн, заборгованість за комісійними винагородами та пенею 0,00 грн. Посилався, що ТОВ «Діджи Фінанс» були вжиті заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення адвокатської вимоги №3264404951-АВ на адресу відповідача. Рух справи Основ`янський районний суд міста Харкова ухвалою від 19 серпня 2025 року цивільну справу №646/7889/25 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передав за підсудністю до Салтівського районного суду міста Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 цивільну справу №646/7889/25 розподілено судді Семеновій Я.Ю. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 18 вересня 2025 року залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, установив позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 днів з дня вручення копії ухвали. Салтівський районний суд міста Харкова від 24 вересня 2025 року прийняв до свого провадження цивільну справу, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Аргументи учасників справи Процесуальним правом\~на подання\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідач не\~скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, 12 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від позивача ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Діджи Фінанс». У поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманими судом відповідно до вимог ч. 6\~ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, беручи до уваги, що представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Діджи Фінанс», відповідач належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності сторін. Ураховуючи,\~що\~в\~судове засідання\~не\~з`явилися\~всі\~учасники\~справи,\~відповідно\~до\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 25 травня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір №614628 про надання споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А746 (а.с. 18-19). Відповідно до п. 1.2 Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. У п. 1.3-1.6 Договору сторони погодили, що сума кредиту 12\~500,00 грн, тип кредиту кредит. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 25.05.2022 (включно). Детальні терміни повернення кредиту визначені в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних) (далі проценти за перший день користування кредитом); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Пунктом 2.1 кредитного договору сторонами узгоджено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 10 000 грн за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем у особистому кабінеті або надані іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 2\~500,00 грн з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Вих. №2646_230914151326 від 14.09.2023 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 25.05.2021 16:26:46 на суму 10\~000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 91054901, призначення платежу: зарахування 10000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 27). Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, складеного ТОВ «Слон Кредит», станом на 28.08.2023 загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором №614628 від 25.05.2021 складає 7\~434,42 грн, а саме: 6\~506,00 грн за кредитом, 928,42 грн по відсотках (а.с. 13). 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №2808-23, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «Слон Кредит» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором (а.с. 20-25). У п. 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеної в Додатку №1 до цього Договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 Договору. Фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в Реєстрі прав вимог. Фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем впродовж 3 банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог (п. 3.1 договору). Позивачем надано витяг з Додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, сформований 30.05.2025, згідно з яким заборгованість [PERSON] за договором №614628 від 25.05.2021 становить 7\~434,42 грн, з яких: сума заборгованості за тілом 5\~203,07 грн, сума заборгованості за відсотками 2\~231,35 грн (а.с. 12). Як убачається зі змісту Акту приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023, підписаним ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит», згідно з вимогами договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року кредитор передав, а фактор (новий кредитор) прийняв Реєстр прав вимог за Договором, складений за формою згідно із Додатком №1 до даного Договору (а.с. 9). Крім того, позивачем надано копію платіжної інструкції №4565 від 28 серпня 2023 року, згідно з якою ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало на користь ТОВ «Слон Кредит» 1\~648 712,45 грн, призначення платежу: «оплата згідно з договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023» (а.с. 31). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За правилами ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У відповідності до вимог ст.\~6, ч. 1 ст. 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.\~626, ст.\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами\~ст. 1055 ЦК України. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом\~ст.\~3\~цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ч. 5 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» унормовано, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За змістом ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як установлено\~судом,\~25\~травня 2021\~року\~між ТОВ\~«Слон Кредит»\~та [PERSON] \~був укладений\~договір №614628\~про надання\~споживчого кредиту,\~підписаний відповідачем\~електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором\~А746,\~у якому\~були погоджені\~всі істотні\~умови договору.\~Виконання позивачем\~(кредитором)\~обов`язку щодо\~надання грошових\~коштів у\~сумі 10\~000,00\~грн відповідачу\~(позичальнику)\~підтверджується листом\~ТОВ «Універсальні\~платіжні рішення»\~№2646_230914151326 від 14.09.2023. Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, складеного ТОВ «Слон Кредит», станом на 28.08.2023 загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором №614628 від 25.05.2021 складає 7 434,42 грн, а саме: 6 506,00 грн за кредитом, 928,42 грн по відсотках. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «Слон Кредит» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 7\~434,42 грн, з яких: 5\~203,07 грн - сума заборгованості за тілом, 2\~231,35 грн - сума заборгованості за відсотками. Також 28.08.2023 між сторонами укладено Акт приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2808-23 від 03.08.2023. Проведення оплати за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» підтверджено платіжними дорученнями № 4565 від 28.08.2023 на суму 1 648 712, 45 грн. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за договором №614628 від 25.05.2021, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] . Як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, Положеннями ст. 610 ЦК України\~унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України\~визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 6\~506,00 грн та заборгованість зі сплати відсотків в сумі 928,42 грн. У свою чергу, відповідач не надав свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, відтак, відповідачем не спростований факт наявності та розміру заборгованості. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором №614628 від 25.05.2021, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 7\~434,42 гривень. Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті №614628 від 01 серпня 2025 року при пред`явленні позову до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень. Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн. Так, судом установлено, що 01 січня 2025 року між адвокатом Лівак І.М. та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір №42649746 про надання правової допомоги, згідно з яким клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у пункті 4.8 договору, а також гонорар, який зазначений у пункті 4.9 даного договору. Юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях шляхом переказу суми, вказаної в рахунку-фактурі. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Згідно з Додатковою угодою № 614628 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року розширено розділ «1. Предмет договору» та доповнено новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ». Також доповнено розділ 4 договору «Порядок здійснення розрахунків» пунктом 4.9, відповідно до якого за представництво та захист інтересів клієнта в суді в справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої допомоги клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаними сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт, виконаних адвокатським бюро. Відповідно до Акту №614628 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30 травня 2025 року, адвокатом Лівак І.М. було надано послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», час витрачений на виконання робіт - 1,5 години, вартість послуг -1500 грн/год, загальна вартість 2250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: витрачений час - 3 години, вартість послуг - 1000 грн/год, загальна вартість 3 000 грн. та формування додатків до позовної заяви (письмові докази): витрачений час 1 година, вартість наданих послуг: 750 грн/год, загальна вартість 750 грн. Разом загальна вартість визначена у розмірі 6000 грн. Зазначене також відображається у детальному описі робіт, виконаних адвокатом Лівак І.М. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. У справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04 від 23.01.2014 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00 від 28.11.2002 Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд ураховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги адвокатом Лівак І.М. у даній справі зводилося до складання позовної заяви. Ураховуючи предмет та цінну позову 7434,42 гривень, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» до 3000 гривень. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved