Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Коллект Центр» з посиланням на те, що 13.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 4783333 у електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що становить 15 грн.. Відповідач не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого має заборгованість в сумі 18406,22 грн., з яких 2572,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15833,72 грн. - заборгованість по нарахованих процентах на дату відступлення права вимоги. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4783333. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4783333. 26.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір позики № 75213278, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу позику в розмірі 2400 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % за кожен день користування позикою. Відповідач не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого має заборгованість в сумі 12559,63 грн., з яких 4783,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7614,77 грн. - заборгованість по нарахованих процентах на дату відступлення права вимоги; 139,70 грн. - інфляційні збитки та 22,01 грн. - 3% річних. 30.12.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75213278. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 752132,78 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами № 4783333 від 13.06.2021та № 75213278 від 26.06.2021 в розмірі 30965,85 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 9000 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 160-161). Відповідачу надано строк на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не прибув, ТОВ «Коллект Центр» в позовній заяві просить справу розглядати без участі представника (а.с. 1-11). Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Судова повістка, направлена судом по місцю реєстрації останнього, повернулася до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 13 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4783333 (а.с. 36-44), який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреси та реквізити сторін. Пунктом 6. Кредитного договору встановлено порядок укладення договору, відповідно до якого кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальнику шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів), договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.1. даного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, у встановлений у п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно п.п. 1.2-1.4 даного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн.; кредит надається строком на 30 днів з 13.06.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 13.07.2021. Пунктом 1.5 Договору визначені загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 15,00 грн. в грошовому виразі та 4,00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 5015 грн.. Комісія за надання кредиту: 0 грн., яка нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору) Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. (п. 2.1 договору). Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управлінням та обслуговуванням кредиту наведені в таблиці нижче (п. 2.3.1.1 договору). Пунктами 3.3.2. - 3.3.3. договору встановлений обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. У разі порушення строків повернення кредиту на вимогу кредитодавця сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього договору. Згідно із анкетою-заявою на кредит № 4783333 від 13.06.2021 [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 грн., з датою повернення 13.07.2021, сума до повернення 5015 грн., комісія за надання кредиту 0 грн. за ставкою 0,00 % від суми договору, проценти за користування кредитом 15 грн., нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 47). Відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «Елаєнс»» від 07.12.2025 (а.с. 72) на підставі договору № 40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію, укладеного ТОВ «ФК «Елаєнс»» та ТОВ «Мілоан», 13.06.2021 перераховано власнику платіжної картки [NUMBER] грошові кошти у розмірі 5000 грн., згідно договору 4783333. Згідно з наданим АТ «Універсал Банк» повідомленням від 26.08.2025 та випискою про рух коштів по картці від 26.08.2025, на ім`я [PERSON] банком було емітовано картку № [NUMBER] , на яку 13.06.2021 було зараховано грошові кошти у розмірі 5000 грн.. Згідно з наданою позивачем відомістю про щоденні нарахування та погашення за вказаним договором, вчиненою ТОВ «Мілоан» (а.с. 73-76) заборгованість відповідача станом на 11.11.2021 за вказаним кредитним договором становить 9273,85 грн., з яких: 2572,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6701,35 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до вказаної відомості відповідач здійснив часткову оплату на погашення заборгованості, а саме: 12.07.2021, 17.07.2021, 27.07.2021, 10.08,2021, 11.08.2021, 12.08.2021. 16.09.2021 на загальну суму 4993,24 грн., з яких 2427 грн. - тіло кредиту; 124,24 грн. - проценти по кредиту; 1000 грн. - прострочені проценти по кредиту; 1442 грн. - комісія за пролонгацію, що також підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с. 73-76). Суд враховує, що такий розрахунок не спростовано відповідачем, та ним не надано суду свій контррозрахунок на суму боргу. До позовної заяви позивачем також додано копію паспорта споживчого кредиту (а. с. 45-46), який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, копію Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», в редакції 13.05.2021 (а.с. 49-56), а також довідку про ідентифікацію (а.с. 71). 26 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 75213278 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на електронну пошту відповідача та доступний в особистому кабінеті, що підтверджується копією договору позики (а.с. 57-58). Відповідно до п.п. 1- 2 вказаного договору позивачем надано позичальнику грошові кошти в розмірі 2400 грн., зі сплатою 1,99% в день за користування кредитом, знижена процентна ставка в день 1,99% (застосовується у відповідності до умов програми лояльності), строком на 20 днів, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики до 16 липня 2021 року, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням вказаного договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, передбачених ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БАНК», а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на вказаному сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі (п. 5.1 - 5.3 Договору). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору позики, реальна річна процентна ставка становить 45138,25%, загальна вартість кредиту - 3355,20 грн. (а.с. 58). 28 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 75213278 до договору позики № 75213278 від 26.06.2021, яка підписана електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на електронну пошту відповідача та доступний в особистому кабінеті, що підтверджується копією додаткової угоди (а.с. 59). Відповідно до п. 1 додаткової угоди, на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики 2400 грн. на 2600 грн.. Таким чином, загальний розмір наданої позики становить 5000 грн.. Позичальник розуміє та підтверджує те, що у зв`язку зі збільшенням загального розміру позики, зміниться орієнтовна загальна вартість позики, яка складе 6886,52 грн. (п. 2). Інші положення договору не змінені та не доповнені цією додатковою угодою залишаються без змін та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання (п. 4). Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою (п. 5). Відповідно до копій довідок ТОВ «ФК «Фінекспрес»» від 17.12.2024 (а.с. 77, 79), ТОВ «ФК «Фінекспрес»» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БАНК» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 БАНК», та завершення платіжної операції, відповідно до яких [PERSON] на ЕПЗ № [NUMBER] 26.06.2021 перераховано 2400 грн. та 28.06.2021 - 2600 грн. Згідно з наданим АТ «Універсал Банк» повідомленням від 26.08.2025 та випискою про рух коштів по картці від 26.08.2025, на картку № [NUMBER] , яку було банком було емітовано ім`я [PERSON] , 26.06.2021 зараховано 2400 грн. та 28.06.2021 - 2600 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за вказаним договором позики (а.с. 86-92) заборгованість станом на 30.12.2021 становить 12397,92 грн., з яких 4783,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7614,77 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до вказаного розрахунку відповідач здійснив часткову оплату на рахунок погашення заборгованості, а саме: 16.07.2021, 31.07.2021, 11.08.2021, 13.08.2021, 15.08.2021, 21.08.2021, 29.08.2021, 31.08.2021, 11.09.2021 на загальну суму 7031,78 грн., з яких 216,85 грн. - тіло кредиту; 6814,93 грн. - проценти по кредиту, що також підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с. 86-92). Суд враховує, що такий розрахунок не спростовано відповідачем, та ним не надано суду свій контррозрахунок на суму боргу. До позовної заяви позивачем також додано копію Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БАНК» (а.с. 60-70). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, який не спростовано відповідачем, що вищевказаний договір про споживчий кредит № 4783333 від 13.06.2021 підписано відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора R54022, який згідно довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «Мілоан» (а. с. 71) належить відповідачу, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору. Так, у вищевказаній анкеті-заяві на кредит від 13.06.2021 (яка містить детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заяви почасово) (а. с. 47) та у п. 10. вищевказаного договору про споживчий кредит від 13.06.2021 вказано, зокрема: Позичальник ПІБ: [PERSON] ; ідентифікаційний код, паспортні дані, адреса реєстрації, номер телефону, електронна пошта; в анкеті заяві, крім того, вказано дату народження останнього. Доказів на спростування відповідності анкетних даних [PERSON] зазначених в анкеті-заяві та договорі матеріали справи не містять. Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (який надається відповідно до п. 6.2. ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон номера позичальника, та без відправлення електронного повідомлення (акцепту) Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер [NUMBER] . Доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, номер телефону) були використані ТОВ «Мілоан» для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем [PERSON] до суду не надано. Також, вищевказаний договір позики № 75213278 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 26.06.2021 підписано відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора dy6wcP33v4, та додаткова угода № 75213278 від 28.06.2021 до вказаного договору позики - за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора SuIX3e9ewN, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного договору позики. Так, у п. 10. вищевказаного договору позики вказано, зокрема: Позичальник ПІБ: [PERSON] ; ідентифікаційний код, паспортні дані, адреса реєстрації, номер телефону, електронна пошта. Доказів на спростування відповідності анкетних даних [PERSON] зазначених в договорі матеріали справи не містять. Також останній не надав доказів звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, останній не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладених договорів. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22 (а.с. 99-103), відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило, а фактор ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками, в тому числі і до відповідача за договором про споживчий кредит № 4783333 від 13.06.2021, що підтверджується копіями платіжного доручення № 313550011 від 20.12.2021 (а.с. 103), актів приймання-передавання реєстру боржників в електронному та паперовому вигляді від 15.12.2021 (а.с. 104), витягу з реєстру боржників від 15.12.2021 (а.с. 105-108, 120). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 15.12.2021 до вказаного договору факторингу (а.с. 105-108, 120), у вказаному реєстрі [PERSON] під порядковим номером 1387 значиться як боржник за Договором № 4783333, сума заборгованості за яким 9273,85 грн., з яких: 2572,50 грн. - залишок по тілу кредиту; 6701,35 грн. - залишок по відсотках. Згідно з наданим ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунком заборгованості (а.с. 95) відповідачу за вказаним кредитним договором за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 нараховані проценти в розмірі 9132,37 грн.. 30.12.2021 між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-12/2021 (а.с. 109-113), відповідно до якого ТОВ «1БАНК» відступило, а фактор ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту за договорами позики, укладеними між клієнтом і боржниками, в тому числі і до відповідача за договором позики № 75213278 від 26.06.2021, що підтверджується копіями платіжного доручення № 0317260000 від 30.12.2021 (а.с. 115), актів приймання-передавання реєстру боржників в електронному та паперовому вигляді від 30.12.2021 (а.с. 114), витягу з реєстру боржників від 30.12.2021 (а.с. 116-119, 121). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 30.12.2021 до вказаного договору факторингу (а.с. 116-119, 121), у вказаному реєстрі [PERSON] під порядковим номером 1902 значиться як боржник за Договором № 75213278, сума заборгованості за яким 12397,92 грн., з яких: 4783,15 грн. - залишок по тілу кредиту; 7614,77 грн. - залишок по відсотках. Згідно з наданим ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунком заборгованості (а.с. 96) відповідачу за вказаним договором позики за період з 30.12.2021 по 23.02.2022 нараховані 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 22,01 грн. та інфляційні збитки в розмірі 139,70 грн.. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с. 122-127), відповідно до якого на умовах встановлених цим договором, первісний кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 цього договору (реєстр боржників), в тому числі і до відповідача за договором про споживчий кредит № 4783333 від 13.06.2021 та договором позики № 75213278 від 26.06.2021, що підтверджується копіями акту прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023 (а.с. 127), акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с. 128-129), витягу з реєстру боржників від 10.01.2023 (а.с. 130-137, 12-13). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 10.01.23 до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 130-137, 12-13), у вказаному реєстрі [PERSON] під порядковим номером 67060 значиться як боржник за Договором № 4783333, сума заборгованості за яким 18406,22 грн., з яких: 2572,50 грн. - залишок по тілу кредиту; 15833,72 грн. - залишок по відсотках; під порядковим номером 82916 значиться як боржник за Договором № 75213278, сума заборгованості за яким 12559,63 грн., з яких: 4783,15 грн. - залишок по тілу кредиту; 7614,77 грн. - залишок по відсотках та 161,71 грн. - нарахування згідно ст. 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с. 97) заборгованість відповідача за вказаними кредитними договорами станом на 07.03.2025 становить: за кредитним договором № 4783333 - 18406,22 грн., з яких: 2572,50 грн. - залишок по тілу кредиту; 15833,72 грн. - залишок по відсотках; за договором позики № 75213278 - 12559,63 грн., з яких: 4783,15 грн. - залишок по тілу кредиту; 7614,77 грн. - залишок по відсотках, 22,01 грн. - 3% річних, 139,70 грн. - інфляційні втрати. ТОВ «Коллект Центр» жодних нарахувань за вказаними договорами не здійснювало. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Як встановлено судом та підтверджено наданим ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунком заборгованості (а.с. 95) відповідачу за договором про споживчий кредит № 4783333 від 13.06.2021 за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 нараховані проценти в розмірі 9132,37 грн.. Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управлінням та обслуговуванням кредиту наведені в таблиці нижче, саме: строк продовження днів 3, 7, 15 та відповідно максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3.00, 5.00, 10.00. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктами 1.5.2 договору (п. 2.3.1.1 договору). Пунктом 2.3.1.2 договору погоджено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожний раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, визначеною пунктами 1.6 договору. Відповідачем 12.07.2021 - сплачено 1400 грн., з яких: 1185 грн. - тіло кредиту, 14,50 грн. - проценти за користування кредитом та 200 грн. - комісія за пролонгацію; 17.07.2021 - сплачено 381,90 грн., з яких: 190 грн. - тіло кредиту, 1,90 грн. - проценти за користування кредитом та 190 грн. - комісія за пролонгацію; 27.07.2021 - сплачено 727,60 грн., з яких: 362 грн. - тіло кредиту, 3,60 грн. - проценти за користування кредитом та 362 грн. - комісія за пролонгацію; 10.08.2021 - сплачено 198,62 грн., з яких: 97 грн. - тіло кредиту, 4,62 грн. - проценти за користування кредитом та 97 грн. - комісія за пролонгацію; 11.08.2021 - сплачено 316,32 грн., з яких: 158 грн. - тіло кредиту, 0,32 грн. - проценти за користування кредитом та 158 грн. - комісія за пролонгацію; 12.08.2021 - сплачено 600,30 грн., з яких: 300 грн. - тіло кредиту, 0,30 грн. - проценти за користування кредитом та 300 грн. - комісія за пролонгацію; 16.09.2021 - сплачено 1369 грн., з яких: 135 грн. - тіло кредиту, 99 грн. - проценти за користування кредитом, 1000 грн. - прострочені проценти за користування кредитом та 135 грн. - комісія за пролонгацію (а.с. 73-76), тобто відбулося продовження строку кредиту на пільгових та на стандартних (базових умовах) до 11.11.2021 (включно). За період з 14.06.2021 по 11.11.2021 ТОВ «Мілоан» нараховано позичальнику проценти за користування кредитом в розмірі 7825,59 грн., з яких відповідач сплатив 1124,24 грн. (а.с. 74-75). Разом з тим, за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» відповідачу нараховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 9132,37 грн. ( а.с. 95). Позивач, згідно наданого ним розрахунку заборгованості, нарахування за вказаним кредитним договором процентів не здійснював (а.с. 97). Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» з 15.12.2021 по 23.02.2022 здійснило донарахування відсотків після закінчення дії кредитного договору. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому заявлена ТОВ «Коллект центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами у розмірі 9132,37 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Як вбачається із матеріалів справи, в межах строку кредитування залишок несплачених відсотків становить 6701,35 грн., що підлягають стягненню з відповідача за договором про споживчий кредит № 4783333 від 13.06.2021. Також судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» відповідачу за договором позики № 75213278 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 26.06.2021 за період з 30.12.2021 по 23.02.2022 нараховані 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 22,01 грн. та інфляційні збитки в розмірі 139,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 96). Щодо вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків, суд виходить з наступного. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, за період з 30.12.2021 по 23.02.2022, що нараховані на суму заборгованості 4783,15 грн.. Водночас відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Тому нарахування у зв`язку з інфляцією та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав належним чином та не повернув у визначені строки отримані в кредит кошти, отже з нього слід стягнути: за договором про споживчий кредит № 4783333 від 13.06.2021 в розмірі 9273,85 грн., з яких: 2572,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 6701,35 грн. - заборгованість за процентами та за договором позики № 75213278 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 26.06.2021 в розмірі 12397,92 грн., з яких 4783,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 7614,77 грн. - заборгованість за процентами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн.. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-2 від 02.09.2024 (а. с. 21-28), тарифів на послуги (а.с. 29-32), платіжної інструкції № 0505200002 від 14.03.2025 (а.с. 33), заявку на надання юридичної допомоги № 19 від 01.02.2025 (а. с. 34), витяг з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 28 лютого 2025 року (а. с. 35). Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-2 від 02.09.2024, укладеного між Адвокатом Воронковим О.М. та ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт), адвокат на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.6. договору, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 3 договору. Вартість послуг визначається на підставі тарифів адвоката і зазначається сторонами в акті про надання юридичної допомоги (додаток 2 до договору) (п. 4.1). Клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатом послуги після надання адвокатом клієнту відповідного рахунку для оплати (п. 4.2). Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги. (п. 4.3). Згідно з витягом з Акту № 6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, сторони договору погодили надання адвокатом позивачу у відповідності до заявки на надання юридичної допомоги послуг на суму 9000 грн., з яких вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовка аналітичної довідки щодо судової правктики (1 година) вартістю 3000 грн.; складання позовної заяви (2 години) вартістю 6000 грн. (а. с. 35). Вказане відповідає свободі договору, укладеного між адвокатом та позивачем як клієнтом. Наведене у своїй сукупності свідчить про належне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків щодо своєчасності заявлення про витрати на правничу допомогу та надання доказів таких витрат. Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.06.2021 року (справа №159/5837/19, провадження №61-10459св20) вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог, у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи, вказані витрати є співмірними із складністю справи та виконаною роботою, заперечення відповідача відсутні щодо їх розміру та обсягу, а відтак, суд доходить висновку щодо наявності підстав для їх стягнення пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6299,10 грн.. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1695,44 грн..

Outcome: partial