Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-19 00:00:00

Заявник [PERSON] , за участю заінтересованої особи: Державного нотаріуса Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області Костомарової Юлії Степанівни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Приходько Ірини Романівни звернувся до суду із заявою у якій просив встановити факт належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований: [ADDRESS] ), дублікату договору дарування на домоволодіння [ADDRESS] , що виданий замість втраченого державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області Костомаровою Ю.С. 26 червня 2025 року і зареєстровано у реєстрі за № 2-146, в якому ім?я заявника зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що йому на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 09.01.1996 року, який посвідчений державний нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори Білоус С.В. 09 січня 1996 року і зареєстрований у реєстрі за № 7-67, зареєстроване в Комунальному підприємстві «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ДМБТІ) та записано в реєстрову книгу № 540 за реєстровим № 61, дублікат якого замість втраченого був виданий державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області Костомаровою Ю.С. 26 червня 2025 року і зареєстрований у реєстрі за № 2-146. З вищезазначеним дублікатом договору дарування заявник звернувся до Центру надання адміністративних послуг для проведення державної реєстрації і набуття права власності. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 806000513 від 29 серпня 2025 року відмовлено у вчиненні реєстраційних дій з огляду на те, що дублікат договору дарування викладений на українській мові, в якому ім?я власника домоволодіння зазначено як « [PERSON] », тоді як в паспорті громадянина України ім?я заявника зазначено « [PERSON] ». Заявник зазначає, що через розбіжності в правовстановлюючому документі, а саме дублікаті договору дарування слід встановити факт належності [PERSON] дублікату договору дарування на домоволодіння [ADDRESS] виданий замість втраченого державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області, для реалізації права на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року розгляд справи відкладено. Заявник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Від заінтересованої особи - Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області, надійшла заява про розгляд справи без участі представника Державного нотаріального архіву. Заінтересована особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Приходько І.Р. у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Відповідно до дублікату договору дарування, що має силу оригіналу, виданого державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області Костомаровою Ю.С. 26 червня 2025 року та зареєстрованого у реєстрі за № 2-146, гр. [PERSON] подарувала, а гр. [PERSON] прийняв у дар житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] . Як вбачається з довідки, виданої КП «ДМБТІ» від 28 травня 2025 року № 5542, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою [ADDRESS] містяться відомості про право власності за гр. « [PERSON] » на підставі договору дарування від 09.01.1996 року, посвідченого Першою Дніпропетровською нотаріальною конторою, за реєстром № 7-67, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 540 за реєстровим № 61. При зверненні до державного реєстратора реєстрації та набуття права власності домоволодіння за адресою [ADDRESS] , з`ясувалось, що в наданому заявником договорі існує розбіжність в написанні імені власника з іменем, зазначеному в його паспорті, а саме в дублікаті договору дарування, що має силу оригіналу виданого 26 червня 2025 року і зареєстрований у реєстрі за № 2-146. У зв`язку з цим заявник отримав рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 806000513 від 29 серпня 2025 року про відмову у вчиненні реєстраційних. На підтвердження своєї особи заявником до суду надано копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29 травня 1997 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, який народився [INFO] , відповідно до якої ім`я заявника значиться як « [PERSON] » (а.с. 7-8). Згідно з копією картки платника податків від 26 січня 2021 року, яка належить [PERSON] , [INFO] , ім`я заявника вказане як « [PERSON] » (а.с. 10). З наданої до суду копії свідоцтва про шлюб вбачається, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис 652. Ім`я заявника у вказаному документів - « [PERSON] » (а.с. 18). Оскільки в правовстановлюючому документі на майно ім`я власника [PERSON] вказано з помилкою, останній не має можливості вільно розпоряджатись своїм майном та здійснювати реєстраційні дії щодо нього. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 124 Конституції України\~встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі. Відповідно до\~ст. 1 Цивільно кодексу України\~(далі ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 7\~ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~передбачено, що\~суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Водночас, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З матеріалів справи вбачається що в дублікаті договору дарування, що має силу оригіналу, на домоволодіння [ADDRESS] виданого замість втраченого державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області Костомаровою Ю.С. 26 червня 2025 року і зареєстровано у реєстрі за № 2-146, допущена помилка в імені заявника, зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Відповідно до встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявником доведено той факт, що [PERSON] дійсно належить правовстановлюючий документ, а саме дублікат договору дарування, посвідчений 26 червня 2025 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області Костомаровою Ю.С. і зареєстровано у реєстрі за № 2-146, житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , у якому ім`я заявника [PERSON] , зазначено як « [PERSON] ». Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати право на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. З огляду на наведене, суд вважає, що заява [PERSON] , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved