Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] подав до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що вони разом не проживають з січня 2025 року та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Між ними відсутні порозуміння, взаємоповага, поновити шлюбно-сімейні відносини нереально. Він твердо вирішив розірвати шлюб, який став лише формальністю, і це рішення є остаточним та виваженим. Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення у справі (а.с.22-23), в яких зазначив, що позовна заява не відповідає вимогам пунктів 3, 6, 7, 8, 9, 10 частини 3 статті 175 ЦПК України, у зв`язку з чим вважає, що така повинна бути залишена без руху. Відповідачка категорично не погоджується із викладеними у позовній заяві твердженнями щодо причин припинення спільного проживання. Фактичне припинення спільного життя між нею та позивачем не було наслідком її небажання підтримувати сімейні стосунки. Навпаки, воно стало вимушеним кроком через систематичні порушення з боку позивача морально-етичних засад подружнього життя. Зокрема, тривалий час вона стикалася з емоційною байдужістю, відстороненістю та пасивністю у спілкуванні з боку позивача, що свідчило про його небажання зберігати шлюбні відносини. Будь-які спроби конструктивного діалогу з її боку не знаходили взаємності. Протягом останніх трьох років спільного проживання позивач неодноразово зраджував відповідачці, вступаючи у статеві стосунки з іншими жінками. Зокрема, у нього були тривалі позашлюбні стосунки з однією жінкою, зв`язок з якою підтримувався у той період, коли сторони по справі ще проживали разом. Ці факти мали публічний характер і стали відомі не лише відповідачці, а й спільному оточенню. Всупереч переліченим обставинам, відповідачка неодноразово виявляла прагнення зберегти сім`ю. Нею систематично пробачалися прояви зради позивача, і вона продовжувала виконувати подружні обов`язки, підтримуючи побут, забезпечуючи догляд за дитиною та створюючи належні умови для сімейного життя. Основною мотивацією її терпіння була спільна дитина, заради добробуту якої вона вважала за можливе продовжувати шлюб. Таким чином, твердження позивача про «формальність» шлюбу з боку відповідачки є неправдивим, викривленим та таким, що має на меті ввести в оману суд. Формального ставлення до шлюбних обов`язків відповідачка не виявляла, навпаки її дії свідчили про щире бажання подолати кризу в стосунках. Остаточна втрата довіри стала наслідком не її поведінки, а систематичного приниження та моральної байдужості з боку позивача. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та їх задоволення. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та їх задоволення (а.с.60). Представником відповідача подано заяву про вступ у справу як представник (а.с.16-17), клопотання про надання строку для примирення (а.с.36-38), заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.61-62). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.11-12). Ухвалами судового засідання від 16.07.2025, 11.08.2025 та 02.10.2025 відкладено розгляд справи (а.с.28, 40, 53). Ухвалою судового засідання від 18.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про надання строку для примирення (а.с.64-65). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 18.11.2025 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, зваживши на позицію відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.10.2015 у Виконавчому комітеті Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №49. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 13.05.2025 (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.05.2025, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.6). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін малолітньої дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд. Приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104 та 110 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу та право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не згідна з цим, що вбачається з висловлених ними позицій. Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved