Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-16 00:00:00

ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» звернулося до Подільського районного суду міста Полтави з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.04.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і [PERSON] був укладений Договор про надання фінансового кредиту №10725-12/2024 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 19000,00 грн на наступних умовах: строк, на який надається кредит 120 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення кредиту\~04.04.2025. Процентна ставка становить 1,00% на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом. Відповідач свої обов`язки за договором не виконав та кредит не погасив. У зв`язку із порушенням зобов`язань за вказаним договором відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі\~45239,00 грн, яка складається із: заборгованості по тілу\~18810,00 грн; заборгованості по простроченим відсоткам\~16929,00 грн; заборгованості по штрафам\~9500,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. 08.09.2025 провадження у справі було відкрито. Розгляд здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В судове засідання року відповідач повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.12.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту №10725-12/2024 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 19000,00 грн на наступних умовах: строк, на який надається кредит 120 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення кредиту\~04.04.2025. Процентна ставка становить 1,00% на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом. Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор Y748, для підписання кредитного договору №10725-12/2024 від 04.04.2025. Окрім цього, до договору додано заявку-анкету Клієнта на отримання фінансового кредиту, що підписана одноразовим ідентифікатором W655. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №10725-12/2024 від 04.04.2025 виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку [PERSON] кредитні кошти в сумі 19000,00 грн, що підтверджується Довідкою ТОВ "УПР" №3426_250430110227 від 30 квітня 2025 року, Квитанцією про зарахування №586611249 від 06 грудня 2024 року. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, судом встановлено, та доказів іншого відповідачем не надано, кредитний договір між відповідачем та кредитором було укладено відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено. Відтак, в ході розгляду справи судом встановлено факт укладання кредитного договору №10725-12/2024 від 06.12.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] .. Згідно ч. 1ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6цьогоКодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами договору позики №10725-12/2024 від 04.04.2025 року, зобов`язань, повернення сум позик матеріали справи не містять. 16 квітня 2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надіслало на адресу відповідача Повідомлення про повернення кредиту (досудова вимога), яке залишилося без уваги зі сторони відповідача. Позивач вважає, що за договором позики №10725-12/2024від 04.04.2025року,заборгованість становить 45239,00 грн, яка складається із: заборгованості по тілу\~18810,00 грн; заборгованості по простроченим відсоткам\~16929,00 грн; заборгованості по штрафам\~9500,00 грн (а.с. 40-43), яку і просить стягнути. Однак, що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по штрафам в сумі - 9500,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХв Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Даний стан неодноразово продовжено Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по штрафам в сумі - 9500,00 грн, стягненню не підлягає. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №10725-12/2024 від 04.04.2025, в сумі 35739,00 грн, яка складається із: заборгованості по тілу\~18810,00 грн; заборгованості по простроченим відсоткам\~16929,00 грн. В іншій частині позову належить відмовити у зв`язку з безпідставністю. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги № б/н від 01.04.2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та АО «КН ПЕРШИЙ ЮРИДИЧНИЙ ОФІС» домовились, що в порядку та на умовах, визначених договором, адвокатське об`єднання надає ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» юридичну допомогу. Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 500,00 грн, що підтверджується Додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги № б/н від 01.04.2025 року та Платіжною інструкцією №3083 від 03 квітня 2025 року. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від відповідача до суду не надходило. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18. Враховуючи вищезазначене, витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 8500,00 грн, які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними доказами. Оскільки позов задоволено частково на 79% (35739,00 / 45239,00 х 100%), зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в сумі 1913,70 грн. (2422,40 х 79,00%), та витрати на правову допомогу в розмірі 6715,00 грн (8500 х 79,00%).

Outcome: partial