Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-18 00:00:00

25 вересня 2025 року, через систему «Електронний суд», АТ «Сенс Банк» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 120 920 гривень 00 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та на професійну правничу допомогу в сумі 10092 гривні 22 копійки.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 02 квітня 2019 року [PERSON] шляхом підписання оферти запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невідємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та банком. Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. Таким чином, 02 квітня 2019 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум»; мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 гривень; процентна ставка 35,99% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 гривень. Для ідентифікації в обліковій системі банку Угоді було присвоєно №631138932. Власним підписом позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Сторони також узгодили, що всі відносини між позичальником та банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істоті умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку: www.alfabank.ua. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 120 920 гривень 00 копійок, з яких: 74879 гривень 31 копійка прострочене тіло кредиту; 46 040 гривень 69 копійок відсотки за користування кредитом. З урахуванням вищевказаних обставин, позивач АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 30 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено відповідачу право на надіслання до суду відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу відповіді на відзив, а також встановлені відповідні строки. 20 жовтня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Яреська Т.В. на позовну заяву, в якій останній зазначає, що ознайомившись з позовною заявою, відповідач частково визнає позовні вимоги. Відповідач визнає факт укладення між ним та позивачем угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідач визнає факт користування кредитними коштами в рамках даної угоди, а також факт здійсненням ним погашень у сумах, що наведені у банківських виписках та розрахунках заборгованості. Проте, відповідач категорично не згодний з розміром заборгованості висунутим позивачем до стягнення. На підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором позивачем до матеріалів справи долучено банківські виписки та складений на їх підставі самим позивачем розрахунок заборгованості. Із зазначених документів вбачається, що однією зі складових нарахувань, відображених позивачем у розрахунку та виписках, є комісія за розрахунково-касове обслуговування (Комісія РКО). Крім того, із цих самих документів вбачається що відповідач на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснювалися регулярні платежі на загальну суму 128 248 гривень 30 копійок. Разом з тим, аналіз наданих позивачем виписок свідчить, що сплачені відповідачем кошти були незаконно спрямовані банком не на погашення тіла кредиту та відсотків, як це передбачено законодавством і звичайною послідовністю задоволення вимог кредитора, а на погашення сум комісії за РКО. Враховуючи те, що відповідачу нараховувалась та стягувалась щомісячна плата за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, умови угоди в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту, є нікчемними в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсними судом. Враховуючи, що, як видно з розрахунку, наданого позивачем, такі платежі носили щомісячний характер, хоча відповідач не зверталася до банку про надання певного виду послуг, і розмір їх є в сукупності досить значним, такі платежі є покладенням на позичальника значного фінансового тягаря, який не є виправданим та є безпідставним. Як вже зазначалося відповідачем, комісії за розрахунково-касове обслуговування були незаконно та неправомірно нараховані позивачем. При цьому, кошти, сплачені відповідачем на погашення кредитної заборгованості, незаконно спрямовувались банком на погашення таких неправомірно нарахованих комісій, замість належного зарахування їх на погашення тіла кредиту та процентів за користування ним. Внаслідок цього фактичні платежі відповідача не були відображені належним чином у структурі заборгованості, а тіло кредиту, на яке здійснювалося подальше нарахування процентів, визначалося невірно, що, у свою чергу, призвело до неправильного розрахунку сум процентів за користування кредитом. У зв`язку з цим виникає об`єктивна необхідність проведення перерахунку заборгованості з урахуванням виключення неправомірно нарахованих комісій РКО та з урахуванням фактичних платежів відповідача. Представник відповідача адвокат Яресько Т.В., який має освіту за спеціальністю «Статистика» з правом викладання економіко-математичних дисциплін, здійснив відповідний контр розрахунок заборгованості. Згідно з результатами проведеного контррозрахунку, реальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 23328 гривень 07 копійок, з яких: 20829 гривень 05 копійок заборгованість за тілом кредиту; 2499 гривень 02 копійки заборгованість за процентами за користування кредитом. Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги частково виключно в обсязі, встановленому проведеним контррозрахунком, а решта заявлених позивачем сум є безпідставною та необґрунтованою, більше того, такою, що суперечить нормам чинного законодавства. Щодо розміру витрат позивача на правничу (правову) допомогу зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували фактичне виконання адвокатом кожної із зазначених у розрахунку дій. Зокрема, позивачем не надано актів приймання-передачі послуг, документів про оплату, обліку робочого часу, опису конкретних дій, здійснених представником, що унеможливлює перевірку обґрунтованості заявленої суми витрат. Крім того, із наданих позивачем документів не вбачається, що понесені витрати на правничу допомогу стосуються саме розгляду цієї справи щодо відповідача [PERSON] . Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідно до п.3.1 договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, розмір винагороди (гонорару) адвоката за надання правничої допомоги визначено у таких сумах: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 гривень 00 копійок; за отримання рішення суду 225 гривень 00 копійок; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%. Разом з тим, отримання рішення суду та комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника не є видами правової допомоги у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, єдиним видом правничої (правової) допомоги, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», серед перелічених в Договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, є підготовка позовної заяви, яку позивач оцінив в 375 гривень 00 копійок, а отже загальний обґрунтований розмір витрат на правничу допомогу, що може бути віднесений на відповідача, не може перевищувати зазначені 375 гривень 00 копійок. Вказує, що представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Т.В. на підстав договору про надання правничої (правової) допомоги від 04 жовтня 2025 року №25161, за яким відповідачем сплачено на користь адвоката 10000 гривень, що становить понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу у даній справі. З урахування викладеного, представник відповідача просив суд: прийняти відзив до розгляду та долучити до матеріалів справи; позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №631138932 від 02 квітня 2019 року задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у загальному розмірі 23328 гривень 07 копійок, що складається із 20 829 гривень 05 копійок заборгованість за тілом кредиту, 2499 гривень 02 копійки заборгованість за процентами. В решті вимог відмовити; стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 467 гривень 28 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 72 гривні 34 копійки; стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок, що пропорційно до задоволених позовних вимог становить 8071 гривня 00 копійок. До відзиву на позовну заяву додані до докази, на які представник відповідача посилається у відзиві. Позивач АТ «Сенс Банк» відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Яреська Т.В. на позов до суду не подав. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ст.641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтер нет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ст.642 ЦК України,\~ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Судом встановлено, що 01 квітня 2019 року відповідач [PERSON] підписала Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». У вказаній Анкеті-Заяві відповідач [PERSON] просила, зокрема: підключити послугу повідомлення про здійснення операції по картці (1 SMS на мобільний номер, 1 PUSH на мобільний номер), встановити денні ліміти використання коштів по картці, згідно з категорією картки та відмовилася від отримання інформації про здійснені операції по картці;\~ відкрити поточні рахунки у гривні/доларах США/євро на її ім`я в порядку передбаченому чинним законодавством України та відповідно до умов Договору. Відповідно до п.2.1.1 зазначеної Анкети-Заяви, підписанням цього акцепт [PERSON] підтверджує акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці банк www.alfabank.ua. Згідно п.2.1.2 вказаної Анкети-Заяви, підписанням цього Акцепту Єгіазарян І.А. підтвердила, що: (а) в день підписання цього Акцепту отримала примірник Договору та всіх додатків до нього; (б) ознайомлена з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку згідно із Договором, в тому числі, вона ознайомлена зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній і іноземних валютах, також їй відомо про те, що рахунки відкриті на підставі Договору забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності; (в) на момент підписання цього Акцепту, вона отримала згоду осіб, щодо яких АТ «Альфа-Банк» може здійснювати обробку персональних даних, в тому числі, але не виключно, даних про контактну особу для зв`язку, дружину/чоловіка, довірену особу та інших осіб, на обробку АТ «Альфа-Банк» їх персональних даних; (г) надає Банку доручення на здійснення договірного списання котів у визначених Договором випадках та порядку з будь-яких рахунків, що будуть відкриті їй на підставі Договору, а у випадку відсутності або недостатності коштів на будь-якому з рахунків, що будуть відкриті на її ім`я на підставі Договору у валюті, що відповідає валюті зобов`язання, доручає здійснювати продає списаної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку та на умовах, передбачених Договором. Також, 01 квітня 2019 року відповідачем [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до розділу 1 «Інформація та контактні дані кредитодавця» зазначеного Паспорту споживчого кредиту, кредитодавцем є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Згідно розділу 3 «Основні умов кредитування з урахуванням побажань споживача» зазначеного Паспорту споживчого кредиту: тип кредиту кредитування рахунку; мета отримання кредиту споживчі потреби; сума і ліміт кредиту 0.00/23.600.00 гривень; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом; строк кредитування 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту 200 000 гривень; розрахунковий період (місяць) розрахунковий період дорівнює одному місяцю. Датою початку першого розрахункового періоду й закінчення всіх розрахункових періодів є дата відкриття банком рахунку (активації рахунку). Датою початку всіх наступний розрахункових періодів є дата, яка слідує за датою відкриття рахунку. Відповідно до розділу 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача» зазначеного Паспорту споживчого кредиту: процентна ставка, відсотків річних 35,99%; порядок зміни змінюваної процентної ставки процентна ставка фіксована; тип процентної ставки, порядок її обчислення та зміни фіксована; реальна річна процентна ставка по Програмі «Моментальна розстрочка на карту» - 0,01% річних; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору, відображаються в Тарифах на видачу та обслуговування картки «Максимум»/ «Максимум-готівка» для фізичних осіб. Тип картки MasterCard Debit World неіменна/іменна: строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки; сума щомісячного платежу 865 гривень; орієнтовна реальна процентна ставка 48,50; абсолютне значення подорожчання кредиту 203 гривні. Згідно розділу 5 «Порядок повернення кредиту» вказаного Паспорту споживчого кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 гривень; дострокове погашення можливе, без додаткових комісій. Відповідно до розділу 6 «Додаткова інформація» зазначеного Паспорту споживчого кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 35,99%. 02 квітня 2019 року відповідачем [PERSON] підписано Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, номер справи 631138932. Згідно розділу І «Тип та мета кредиту» вказаної Оферти, тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум»; мета кредиту для особистих потреб. Відповідно до розділу ІІ «Умови обслуговування кредитної картки» зазначеної Оферти, пропонує банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні; просить повідомити їй реквізити рахунку; просить випустити міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії 3 (три) роки з моменту випуску. Згідно розділу ІІІ «Умови надання кредитної лінії» вказаної Оферти, ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 гривень; процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропоную встановити у розмірі 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксована. Суму кредиту, що буде доступна мені в будь-який час протягом строку дії кредитної лінії та Угоди у межах ліміту кредитної лінії, вказаного в цій Оферті на укладення Угоди, прошу повідомити мені у порядку, визначеному договором. Зобов`язання банку щодо надання кредиту є відкличними та безризиковими. Відповідно до розділу ІV «Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором» зазначеної Оферти, обов`язковий мінімальний платіж пропоную встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. Дату сплати ОМП пропоную визначити відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Платежі з повернення кредиту пропоную здійснювати відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропоную навести в Тарифах, які є невідємною частиною Договору. Пропоную Банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами. Згідно розділу V «Інші умови» вказаної Оферти, у разі настання відкладальних обставин, що визначені Договором, пропоную застосовувати умови Програми «Моментальна розстрочка на карту», що вказані у Додатку №4 до Договору. У розділі ІІ Додатку №4 до Договору визначаються такі умови Програми «Моментальна розстрочка на карту»: сума кредиту, процентна ставка, строку користування кредитом, комісійні винагороди (у випадку їх наявності), порядок сплати кредиту за Програмою «Моментальна розстрочка на карту». Всі відносини між мною та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, пропоную врегулювати Договором. Діюча редакція Договору розміщена за електронною адресою www.alfabank.ua. Як вбачається з виписки по рахунку приватного клієнта №551844-2025/0610 за розрахунковий період з 02 травня 2019 року по 08 червня 2025 року, номер особового рахунку [NUMBER] , який відкритий в АТ «Сенс Банк» на ім`я відповідача [PERSON] , на вказаний рахунок встановлено кредитний ліміт, який у подальшому неодноразово збільшувався та неодноразово використовувався відповідачем [PERSON] шляхом зняття готівки у банкоматах та розрахунку за покупки, внаслідок чого відбувалося нарахування та списання процентів за користування кредитними коштами, а також відбувалося списання грошових коштів за обслуговування основної картки та комісії РКО. При цьому, відповідач [PERSON] здійснювала часткове повернення грошових коштів. Як вбачається з відзиву представника відповідача [PERSON] адвоката Яреська Т.В. на позовну заяву, відповідачем визнається факт укладення вищевказаного угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також користування кредитними коштами в рамках зазначеної угоди. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач доведено факт укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 02 квітня 2019 року вищевказаної угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також виконання АТ «Альфа-Банк» у повній мірі своїх зобов`язань за такою угодою, а саме надання відповідачу [PERSON] грошових коштів у кредит, шляхом встановлення на відкритому на її ім`я рахунку кредитного ліміту, яким відповідач користувалася на власний розсуд. 12 серпня 2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк (протокол №2/2022, складений 18 серпня 2022 року) затверджено Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк» (нова редакція) ідентифікаційний номер 23494714, який погоджено Національним банком України 12 вересня 2022 року. Відповідно до п.1.1 зазначеного Статуту, Акціонерне товариство «Сенс Банк» є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Згідно п.1.2 вказаного Статуту, Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником: 1) усіх прав і зобов`язань Акціонерного товариства «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714, який відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 28 квітня 2018 року (Протокол 2/2018) змінив тип акціонерного товариства з публічного на приватне, а також змінив назву з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»\~ на Акціонерне товариство «Альфі-Банк», та виступив правонаступником усіх прав і зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», що був створений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 01 червня 2009 року (Протокол №3/2009), код ЄДРПОУ 23494714, та виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», що був створений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2000 року (Протокол №3/2000), який виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань Акціонерного Комерційного банку «Київський інвестиційний банк», що був створений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 22 липня 1997 року (Протокол №1), що виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк «Київінвестбанк», створеного за рішенням зборів учасників від 21 листопада 1995 року, який у свою чергу виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного Банку споживчої кооперації «Віто», створеного відповідно до установчого договору від 18 листопада 1992 року і зареєстрованого Національним банком України 24 березня 1993 року за №158. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, який складений АТ «Сенс Банк» станом на 08 червня 2025 року, позичальник [PERSON] , номер кредитного договору 631138932, дата надання кредиту 02 квітня 2019 року, сума ліміту на дату укладення договору 23600 гривень 00 копійок, сума ліміту на поточну дату 0,00 гривень, валюта UAH, загальна заборгованість на дату складення довідки 120 920 гривень 00 копійок. Загальна заборгованість складається з простроченого тіла кредиту у сумі 74879 гривень 31 копійка та відсотків за користування кредитом у сумі 46040 гривень 69 копійок, які нараховані за період часу з 02 травня 2019 року по 08 червня 2025 року. У відзиві на позовну заяву представником відповідача [PERSON] адвокатом Яресько Т.В. не заперечується неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вищевказаною угодою та несплату нею у повному обсязі тіла отриманого кредиту і процентів за користування ними, однак заперечується розмір заборгованості відповідача [PERSON] за такою угодою, що наведений позивачем АТ «Сенс Банк» у розрахунку заборгованості, з огляду на те, що сплачені відповідачем кошти були незаконно спрямовані банком не на погашення тіла кредиту та відсотків, а на погашення сум комісії за РКО, яка нараховувалась та стягувалась щомісячно за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, умови угоди в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту, є нікчемними в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсними судом. Внаслідок цього фактичні платежі відповідача не були відображені належним чином у структурі заборгованості, а тіло кредиту, на яке здійснювалося подальше нарахування процентів, визначалося невірно, що, у свою чергу, призвело до неправильного розрахунку сум процентів за користування кредитом. Так, відповідно до складеного позивачем АТ «Сенс Банк» станом на 08 червня 2025 року розрахунку заборгованості за кредитом, який був наданий відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору №631138932 від 02 квітня 2019 року, у графі «Комісія РКО» наявні відомості про те, що банк у період часу з 02 травня 2019 року по 01 жовтня 2024 року щомісячно нараховував комісію РКО, яка у вказаний період часу щомісячно сплачувалася відповідачем [PERSON] у повному обсязі. Суд звертає увагу, що ні Анкета-заява про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», яка підписана відповідачем [PERSON] 01 квітня 2019 року, ні Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії справа №631138932, яка підписана відповідачем [PERSON] 02 квітня 2019 року, не містять відомостей як щодо нарахування банком комісії за розрахунково-касове обслуговування, так і розміру такої комісії, як у грошовому виразі, так і у процентному. У розділі V «Інші умови» Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії справа №631138932, яка підписана відповідачем [PERSON] 02 квітня 2019 року, зазначено, що всі відносини між відповідачем [PERSON] та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, пропонується врегулювати Договором. Діюча редакція Договору розміщена за електронною адресою www.alfabank.ua.\~ Крім того, у розділі 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача» Паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем [PERSON] визначено, що платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору, відображаються в Тарифах на видачу та обслуговування картки « [INFO] »/ «Максимум-готівка» для фізичних осіб. Однак, позивачем АТ «Сенс Банк» ні Договору, діюча редакція якого, станом на день укладення вищевказаної угоди з відповідачем [PERSON] , була розміщена за електронною адресою www.alfabank.ua, ні Тарифів на видачу та обслуговування картки « [INFO] »/ «Максимум-готівка» для фізичних осіб, як підписаних відповідачем [PERSON] , так і не підписаних останньою, до матеріалів цивільної справи не додано. Також, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно додатку 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Разом з тим, у Анкеті-заяві про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та Паспорті споживчого кредиту, які підписані відповідачем [PERSON] 01 квітня 2019 року, а також у Оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії справа №631138932, яка підписана відповідачем [PERSON] 02 квітня 2019 року, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, що надаються позивачу та за які банком щомісячно нараховувалася комісія за розрахункове-касове обслуговування. Враховуючи, що позивач АТ «Сенс Банк» не надав доказів погодження з відповідачем [PERSON] , при укладенні вищевказаної угоди, умови щодо сплати останньою за користування кредитними коштами комісії кредитодавця, пов`язаної з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, та її розміру, а також не надав переліку послуг, за які нараховується вищевказана комісія, суд приходить до висновку, що у позивача АТ «Сенс Банк» були відсутні підстави для нарахування відповідачу [PERSON] за вищевказаною угодою комісії за розрахунково-касове обслуговування та зарахування повернутих відповідачем коштів на сплату такої комісії, а не на сплату тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредиту. Таким чином, суд не погоджується зі складеним позивачем АТ «Сенс Банк» розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] за вищевказаною угодою, який складений з урахуванням нарахованої щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування та сплати такої комісії щомісячно відповідачем у повному обсязі, та вважає за необхідне зарахувати щомісячну сплату відповідачем комісії за розрахунково-касове обслуговування у рахунок щомісячної сплати, у період часу з 02 травня 2019 року по 01 жовтня 2024 року, відповідачем тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У розділі 3 «Основні умов кредитування з урахуванням побажань споживача», який підписаний відповідачем [PERSON] зазначено, що строк кредитування 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. У розділі ІІ «Умови обслуговування кредитної картки» Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії справа №631138932, яка підписана відповідачем [PERSON] 02 квітня 2019 року, остання пропонує банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні; просить повідомити їй реквізити рахунку; просить випустити міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії 3 (три) роки з моменту випуску. Суд звертає увагу, що позивачем АТ «Сенс Банк» не надано доказів дати випуску відповідачу [PERSON] міжнародної платіжної карти MC DEBIT WORLD, на підставі вищевказаної угоди, на які було встановлено кредитний ліміт, який використовувала відповідач за допомогою такої картки, а також доказів, що така міжнародна платіжна картка була випущена не вдень підписання відповідачем [PERSON] . Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії справа №631138932, тобто 02 квітня 2019 року. За вказаних обставин, суд вважає, що днем випуску міжнародної платіжної карти MC DEBIT WORLD, яка зазначена у вищевказаній угоді, що укладена між відповідачем [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», є день укладення такої угоди, тобто 02 квітня 2019 року, а строк дії такої картки закінчується 01 квітня 2022 року, тобто через три роки з дня її випуску. Доказів видачі АТ «Альфа-Банк», а також позивачем АТ «Сенс Банк», як правонаступником АТ «Альфа-Банк», відповідачу [PERSON] будь-якої іншої картки, замість вищевказаної міжнародної платіжної карти MC DEBIT WORLD, яка була видана їй на підставі вищевказаної угоди та строк дії якої, як вбачається з вищевикладеного, закінчився 02 квітня 2022 року, матеріали цивільної справи не містять.\~\~ Строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №569/13606/17-ц. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що строк дії укладеної між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] вищевказаної угоди закінчився 02 квітня 2022 року, внаслідок чого з даної дати як у АТ «Альфа-Банк», так і\~ позивача АТ «Сенс Банк», як правонаступника АТ «Альфа-Банк» були відсутні законні підстави для нарахування відповідачу [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Яреськом Т.В., разом з відзивом на позовну заяву, подано до суду контррозрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 02 квітня 2019 року №631138932, укладеною між останньою та АТ «Альфа-Банк», який виконаний за період з 02 травня 2019 року по 01 травня 2022 року з урахуванням зарахування сплаченої відповідачем комісії за розрахунково-касове обслуговування у рахунок щомісячної сплати відповідачем тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Як вбачається з контррозрахунку заборгованості за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 02 квітня 2019 року №631138932, яка укладеною між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», відповідач [PERSON] , внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за вказаною угодою, станом на 01 травня 2022 року мала заборгованість у загальній сумі 23328 гривень 07 копійок, з яких: 20 879 гривень 05 копійок заборгованість по тілу кредиту після сплати; 2499 гривень 02 копійки заборгованість по відсоткам після сплати. Згідно копії диплому серії [NUMBER] від 28 червня 2001 року, [PERSON] закінчив у 2001 році Київський національний університет імені Тараса Шевченка і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовка «Математика» та здобув кваліфікацію бакалавра математики. Відповідно до копії диплому серії [NUMBER] від 20 червня 2022 року, [PERSON] закінчив у 2002 році Київський національний університет імені Тараса Шевченка і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Статистика» та здобув кваліфікацію статистика, викладача економіко-математичних дисциплін. Оцінюючи поданий представником відповідача [PERSON] адвокатом Яресько Т.В. розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений особою, яка має відповідні знання та освіту, з урахуванням зарахування сплаченої відповідачем комісії за розрахунково-касове обслуговування у рахунок щомісячної сплати відповідачем тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований, а також включає у себе строк дії укладеної між відповідачем [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» вищевказаної угоди, який становить строк дії міжнародної платіжної карти, яка була отримана відповідачем на підставі такої угоди, та перевищує його. При цьому, позивачем АТ «Сенс Банк» заперечень на вищевказаний контррозрахунок представника відповідачем не подано та свого контррозразхунку, з урахуванням зарахування сплаченої відповідачем комісії за розрахунково-касове обслуговування у рахунок щомісячної сплати відповідачем тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, та строку, який зазначений у контррозрахунку, що складений представником відповідача, до суду не подав. З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується зі складеним представником відповідача [PERSON] адвокатом Яреськом Т.В. розрахунком заборгованості за укладеною між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 02 квітня 2019 року вищевказаною угодою. Оскільки відповідачем [PERSON] визнається заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у сумі 2499 гривень 02 копійок, яка розрахована її представником адвокатом Яреськом Т.В., у тому числі за період, який перевищує строк дії укладеної між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 02 квітня 2019 року вищевказаної угоди, суд не знаходить підстав для здійснення власного розрахунку заборгованості за вказаними відсотками у межах строку дії такої угоди.\~\~\~\~ Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаною угодою, належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №631138932 від 02 квітня 2021 року у загальній сумі 23328 гривень 07 копійок, з яких: 20829 гривень 05 копійок заборгованість за тілом кредиту, 2499 гривень 02 копійки заборгованість за відсотками. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно меморіального ордеру №1008979 від 22 серпня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так, 23328 гривень 07 копійок (сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача) відповідає 19,29% від заявленої ціни позову 120920 гривень 00 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (19,29% від 2422 гривні 40 копійок становить 467 гривень 28 копійок). Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). У позовній заяві АТ «Сенс Банк» зазначає, що для надання професійної правничої допомоги АТ «Сенс Банк» звернулось до Адвокатського об`єднання «СмартЛекс», про що укладено Договір про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року (в формі електронного документу шляхом підписання електронними підписами у сервісі Вчасно). Згідно з п.3.1 Договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 гривень 00 копійок; за отримання рішення суду 225 гривень 00 копійок; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%. Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 10092 гривні 22 копійки (375,00 грн + 225,00 грн 120920,00 грн х 7,85%). Так, 28 січня 2025 року між АТ «Сенс Банк» («Замовник») та АО «СмартЛекс» («Виконавець»), в особі керуючого партнерами Лойфера А.Е., укладено Договір про надання послуг №1006. Згідно п.1.1 вказаного Договору, відповідно до умов даного договору, замовник заявляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичний дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договір, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Способи та методи надання послуг обираються виконавцем на власний розсуд у межах норм чинного законодавства України. Відповідно до п.1.1.1 зазначеного Договору, юридичними діями по стягненню заборгованості, які вчиняє виконавець за цим договором є, зокрема: складання, підписання та подання до суду позовних заяв щодо стягнення заборгованості з боржників; отримання копій рішень судів, виконавчих документів. Згідно п.3.1 вказаного Договору, за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п.1.1.1 та п.1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 гривень 00 копійок; за отримання рішення суду 225 гривень 00 копійок; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%. Суд звертає увагу, що отримання рішення суду не є видом правової допомоги у розмінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», внаслідок чого не знаходить підстав для покладення таких витрат позивача на відповідача. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 7072) (пункт 5.43 постанови). З урахуванням вищевикладеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «комісійної винагороди» (у даному випадку 7,85% від суми стягнення з відповідача за судовим рішенням), у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 жовтня 2021 року №640/8316/20, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19, від 17 січня 2024 року у справі №910/2158/23. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд ураховує розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчується, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20). Оскільки суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на підставі даного рішення підлягає стягненню заборгованість у сумі 23328 гривень 07 копійок, відтак 7,85 відсотків комісійної винагорода від стягнутих коштів на користь замовника, яка підлягає сплаті позивачем на користь АО «СмартЛекс» становить 1831 гривня 25 копійок. Враховуючи вищенаведене, суд, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, вважає, що витрати позивача АТ «Сенс Банк» на правничу допомогу у загальній сумі 2206 гривень 25 копійок, з яких: 375 гривень 00 копійок - за підготовку і подання позовної заяви до суду; 1831 гривня 25 копійок - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника у розмірі 7,85 відсотків від суми, яка підлягає стягненню за даним рішенням, відповідають критеріям реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а відтак підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги АТ «Сенс Банк», які підлягають задоволенню, становлять 19,29%, внаслідок чого саме такий відсоток від судових витрат у сумі 2206 гривень 25 копійок, понесених позивачем на правничу допомогу, повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивача (19,29% від 2206 гривень 25 копійок становить 425 гривень 59 копійок). Крім того, 04 жовтня 2025 року між адвокатом Яреськом Т.В. («Адвокат») та відповідачем [PERSON] («Клієнт») укладено Договір №25161 про надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору, адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу щодо, зокрема складання процесуальних документів. Згідно п.3.1 вказаного Договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надання в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладену у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. 04 жовтня 2025 року адвокатом Яреськом Т.В. («Адвокат») та відповідачем [PERSON] підписано Додаток №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №25161 від 04 жовтня 2025 року. Відповідно до п.1 зазначеного Додатку №1, даний додаток визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги адвокату за представництво та захист інтересів клієнта в справі №703/6511/25, що полягає в ознайомленні з матеріалами справи, формування правової позиції, написання заяв по суті, заяв та клопотань (за необхідності), створенні контррозрахунку та інше. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у суді першої інстанції, відповідно до підсудності справи. Згідно п.2 вказаного Додатку №1, вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксований гонорар у сумі 10000 гривень 00 копійок. Відповідно до п.3.1 зазначеного Додатку №1, оплата послуг, зазначених в п.1 даного додатку, здійснюється шляхом 100% авансування та повинна бути сплачена до подачі підготовлених процесуальних документів. Як вбачається з Акту приймання-передачі послуг №1 від 17 жовтня 2025 року, підписаного адвокатом Яреськом Т.В. та відповідачем [PERSON] , останні склали цей акт на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №25161 від 04 жовтня 2025 року (Додаток №1). Адвокатом були надані наступні послуги: 1. Представництво та захист інтересів клієнта в справі №703/6511/25, що полягає в ознайомленні з матеріалами справи, формуванні правової позиції, написанні заяв по суті, заяв та клопотань (за необхідності), створенні контррозрахунку та інше ціна 10000 гривень 00 копійок. Згідно розрахункової квитанції №04/10/25 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №25161 від 04 жовтня 2025 року (Додаток №1), відповідач [PERSON] за отримання правничої (правової) допомоги сплатила адвокату Яреську Т.В. грошові кошти в сумі 10000 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.4, 5 та 6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки позивач АТ «Сенс Банк» не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат відповідача [PERSON] на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що сума понесених витрат відповідача [PERSON] на правничу допомогу адвоката Яреська Т.В., яка підлягає розподілу між сторонами та доведена відповідачем належними та допустимими доказами, становить 10000 гривень 00 копійок. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позивач з клопотанням про зменшення витрат відповідача на правничу допомогу до суду не звертався, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати відповідача [PERSON] на правничу допомогу адвоката Яреська Т.В. у розмірі 10000 гривень є співмірними із складністю цієї справи, яка була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, наданим адвокатом обсягом послуг під час підготовки відзиву на позовну з додатками до нього, вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим, з врахування часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги АТ «Сенс Банк», які не підлягають задоволенню, становлять 80,71%, а внаслідок чого відсоток від судових витрат у сумі 10000 гривень 00 копійок, понесених відповідачем на правничу допомогу, повинен бути стягнутий з позивача на користь відповідача (80,71% від 10000 гривень 00 копійка становить 8071 гривня 00 копійок). На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial